434 



Egentliga orsaken till detta lilla meddelande är, att jag i mitt herba- 

 rium äger ett exemplar af Asplenium mariniim, som jag erhållit af nu- 

 mera aflidne lektor C. H. Johanson. (Nekrolog finnes i Entomologis k 

 tidskrift.) På etiketten till detta finnes anteeknadt »Söndmöre, Sandö 

 18 21/894, C. H. Johanson». Man kan ju tycka det vara egendomligt, 

 att han aldrig publicerade detta märkliga fynd, som gjordes, innan Dahl 

 hade utfört sina undersökningar inom dessa trakter, men lektor Johan- 

 son lät högst ogärna trycka något. Särskildt för entomogeografien skulle 

 dock ett publicerande af hans insektsfynd varit af stor betydelse. Hans 

 stora och vackra herbarium tillhör nu Västerås högre allmänna läro- 

 verk och torde säkert förtjäna att genomgås. Vid det tillfälle, då un- 

 dertecknad erhöll sitt exemplar af Asplenium mariniim, berättade gifvaren, 

 att resan till Sandö hade företagits under en mycket svår storm och 

 egentligen gjorts för insamlandet af Asplenium adiantiim nignim, som 

 förut var känd därifrån. Under kringslröfvandet på ön anträffades Asple- 

 nium marinum växande på en brant och svårtillgänglig klippa. En af 

 de medföljande karlarna fick ställa sig på en annans axlar, och med en 

 stör lyckades man härigenom rifva ned några exemplar från bergväggen. 

 Dahls fynd gjordes på samma ö »över selve indgangsportalen til Dol- 

 stenshulen i selskab med föregående» (Asplenium adianium nigrum). 



Med det sagda har jag velat påpeka, att lektor Johanson var den 

 förste, som fann Asplenium marinum på Sandö. Dahls och Johansons 

 lokaler äro kanske också — ehuru belägna på samma ö — ej identiska. 



A'. V. Ossian Dahlgren. 



Ett par Scirpus-arter, som böra eftersökas. 



Sctrpus germanicus E. Palla. Scirpus ca'spitosus uppträder i södra och 

 mellersta Sverige enbart på mossar i sällskap med Sphagna, Eriophorum 

 vaginatum, Calluna, Empetrum m. fl. risarter samt martallar. I norra 

 delarna af landet bildar den ej sällan rena bestånd med eller utan in- 

 blandning af Sphagna. Dylika marker kallas af befolkningen snipmyrar. 

 Likaså träffas den i Norrland märkligt nog på godartad kärrjord, hvil- 

 ket icke är fallet söderut. 



Med afseende fäst å marken*^. näringshalt träffas den således på rätt 

 olikartad jordmån, hvarför det låg nära till hands antaga, att man har 

 att göra med olika former. 



E. Palla har enligt Neuman-Ahlfvengrens flora uppdelat arten i 

 tvenne: Scirpus germanicus och Se. austriacus. Olikheterna ligga dels i 

 anatomiska karaktärer, dels i stråslidornas utseende. Hos Se. germanicus 

 är öfversta stråslidans mynning rostbrun och bredt hinnkantad; hos 

 den senare är den hvitgul eller Ijusbrun samt smalt hinnkantad; vidare 

 är slidan hos den förra mera uppblåst och upptill längre inskuren än 

 hos den senare. 



De exemplar jag haft tillgång till från kärrjord i Jämtland, snipmyrar 

 i Västerbotten och mossar i södra Sverige tillhöra alla Se. austriacus, 



