439 



ringsförsöken funnit oskadade genomgå deras tarmkanal BoRZi anser 

 också ödlorna jämte vissa fåglar som llkonträdets spridare upp till mur- 

 springor och klippafsatser. — Som bekant är cauliflorin och den härmed 

 följande caulicarpin mycket vanlig hos trädartade Ffcus-arter. Cauliflorin 

 är biologiskt scdt ett oförklaradt fenomen. BoRzi anser att en synpunkt, 

 hvarur den kan betraktas, är saurofilin. och håller före att en del af 

 ifrågavarande Fzcas-caulicarper äro saurofiler. Caulicarpien gör enligt 

 hans åsikt frukterna mera tillgängliga för ödlorna framför allt hos den 

 egendomliga grupp: Ficas hypogcva KiXG., F. geocarpa Teysm., F. Beccarii 

 KiXG., F. conora KiNG. samt F. Roxbnrghii Wall., som utmärkes af >hy- 

 pogeocarpism », d. v. s. att frukter utgå från trädstammens bas, ej sällan 

 i själfva jordbrynet. Anmärkningsvärdt är. att caulicarpernas frukter 

 oftast ha en smutsig grönbrun färg, då hos arter med frukter utbildade 

 i kronans periferi på mera normal plats i skottsystemet dessa ofta ut- 

 märka sig för lysande röda färger, som böra sticka fåglarna i ögonen. 



Undertyp B: Capparis. 



De långa svaga stammarna af Capparis spinosa krypa i södern på 

 murar och klippor. Fruktskaften kunna ej hålla de stora frukterna upp- 

 rätta, utan dessa sjunka vid mognaden ned på underlaget. De öppna sig 

 då på sidan, hvarvid den költiga, egendomligt luktande pulpan, som en- 

 ligt B. RoccHETTi bildas af fruktväggens inre epidermis och närmast 

 därunder liggande cell-lager, med de däri inbäddade fröna kommer i 

 dagen. I fångenskap förtära ödlorna denna pulpa, och Böezi har funnit 

 talrika frön i deras exkrementer. 



Till Capparis sluta sig en del F/cus-arter med nedliggande växtsätt 

 såsom Ficas piinctata Thuxb , F. callicarpa MiQ.. F aiirantiaca Griff. o. a. 



Vndertyp C: Cacfacece. 

 På Sicilien är det allmänt kändt. att ödlorna med stor begärlighet 

 förtära kaktusfikon. BoRZi har. utom med frukterna af Opuntia Ficiis- 

 indica experimenterat med frukterna af andra kakteer t. ex Opuntia 

 Tuna och Cereiis Jamakarn. Alla åtos af försöksödlorna med undantag 

 för några Mamillaria-avier. — På kakteernas stammar trifvas ödlorna 

 och finna här mellan taggar och tornar ett godt skydd mot sina fiender. 



Typ ?. — A rum. 

 Denna typ är mera tlyktigt behandlad. Utgående från en observation 

 af Beccari, som iakttagit en ödla med en frukt Sii Arum italicum i mun- 

 nen, framkastar BoRzi att dessa korallröda pulpösa frukter skulle vara 

 saurofila. På grund af frönas ansvällda bihang misstankes Ambrosinia 

 Bassii. hvilken bildar öfvergång till följande typ, som saurofil eller myr- 

 mekochor. Detta är möjligt; jag vill dock framhålla, att hos fröna af 

 den besläktade Arisoriim vulgäre Tärg. Tozz. finnes ett liknande bihang.^ 

 som dock icke fungerar elaiosom-artadt. Då man ser denna aroidé under 

 postflorationen — vid Palermo började den år 1903 omkring den 7 april 



* Jmfr Engler und Phanti.. Die naturlichen PQanzenfamilien. 11. 3. p. 150. 

 Fig. 96 E. 



