1898. No. 3. OM ÆGGEHVIDESYNTHESE. 5 
und die Verbreitung des Asparagins im Pflanzenreiche»! det urigtige i 
denne Påstand, der indtil da var bleven almindelig hyldet, og i Overens- 
stemmelse med Hartig og Boussingault godtgjorde han på en afgjø- 
rende Måde Asparaginets rige Optræden hos de forskjelligste phanerogame, 
grønne Planter. Således påviste han større eller mindre Mængder Aspa- 
ragin i normale unge Skud (også i Blomster og Frugter) af Populus tre- 
mula, Quercus pedunculata, Tila parvifolia, Caragana arborescens, 
Prunus Padus, Crataegus sanguinea, Amelanchier vulgaris, Ulmus effusus, 
hos forskjellige Spiræaarter, som Spiræa sorbifolia, — salicifolia og — 
opulifolta, og endelig, nar Betingelser (0: Mangel pa visse Kulhydrater) 
for Ophobning af Asparagin i Cellerne var tilstede, hos Larix europaea, 
Betula alba, Alnus glutinosa, Sorbus aucuparia, Syringa vulgaris, 
Fraxinus excelsior, Sambucus racemosa, Lonicera tatarica, Acer plata- 
noides, Berberis vulgaris, Cornus sanguinea, Vaccintum Myrtillus, Urtica 
dioica, Calla pallustris, Zea Mays, Poa Annua o. fl. Et Decennium 
senere fandt O. Müller? til Bekræftelse af dette Borodin’ske Resultat 
let paviselige Asparaginmængder i voxende, etiolerede Skud af forskjellige 
urteagtige Planter, som Dahlia variabilis, Nicotiana Tabacum og — latt- 
folia, Coleus hybrida, Salvia fulgens, Fuchsia spec., Zea Mays o. fl. og 
endelig endogsa hos Pteris. 
Om end kun ad mikrokemisk Vei? blev således Asparaginets almin- 
delige Forekomst konstateret; men end yderligere er den bleven dette 
ved talrige og ved Hjælp af sindrige Methoder udførte kvantitative Ana- 
lyser, ligesom man også i Hovedsagen ved Hjælp af sådanne er kommen 
1 J. Borodin, Botanische Zeitung, 1878. 
2 P. Müller, Ein Beitrag zur Kenntniss der Eiweissbildung in der Pflanze; Landwirth- 
schftl. Versuchsstationen, Bd. XXXIII, 1887. 
3 Hartig, Pfeffer, Borodin og Müller päviste nemlig alle Asparaginet kun mikro- 
kemisk eller kvalitativt; de benyttede sig herved deraf, at Asparaginet i absolut Alkohol 
udkrystalliserer i karakteristiske, rhombiske Tavler. Pfeffer behandlede mindst 3 
Cellelag tykke Snit af vedkommende Plantedele med absolut Alkohol og iagttog Ud- 
krystallisationen under stadig fornyet Tilsætning af Alkohol til Præparatet. Det samme 
gjorde Borodin og Miiller; men disse tilsatte Alkoholen kun én Gang, hvorefter 
Præparatet udtørrede; herved opnåedes de smukkest udviklede Krystaller. Da der 
imidlertid ved Alkoholbehandlingen ikke alene udkrystalliserer Asparagin, men under 
lignende Krystalform også forskjellige, såvel anorganiske — særlig Kalinitrat — som 
organiske Salte, undersøgte Borodin Krystallernes Asparagin-Natur derved, at han til 
Præparatet satte en Dråbe mættet Asparaginopløsning. I denne opløses alle udskilte 
Krystaller, der ikke er Asparagin, som i rent Vand. Denne «Borodin'ske Prøve» 
anvendte også Müller, der desuden foretog Vinkelmålinger; thi medens en Vinkel hos 
Asparagin-Rhomben er = 1299,18', så er Vinklerne hos lignende Krystaller af Kalinitrat 
derimod = 990,44" 1090,56' og 1180,50'; endvidere gav Kalinitrat-Krystallerne ved 
Tilsætning af Diphenylamin-Svovlsyre en mørkeblå Opløsning, Asparagin-Krystallerne 
derimod ikke. 
