1898. No. 3. OM ÆGGEHVIDESYNTHESE. 9 
Udbredelse og Funktion har det været en Kjendsgjerning, at også i den 
vegetabilske Organisme er Æggehvidemolekylet underkastet dybtgribende 
Dissociationer, enten nu disse under Dannelse af Albumoser og Peptoner 
bl. 
al fremkaldes ad enzymatisk Vei eller ved Andingsprocesser? eller 
endelig som en Følge af dissocierende Virkninger, der udgår umiddelbart 
fra selve det arbeidende Protoplasma®. 
og 
Schulze udtalte i sin Tid+ den Anskuelse, at måske dannes Asparagin 
andre Amider ikke direkte af de i Frø og andre Forrådsorganer som 
Oplagsnæring nedleirede Æggehvidestoffe; disse peptoniseres ad enzymatisk 
1 
bo 
Hoist sandsynlig fremkommer Albumoser og Peptoner som de første Produkter ved 
den hydrolytiske Spaltning af Plantens Eggehvidestoffe, Albumose er påvist af Frank- 
furt (cfr. Landwirthschaftl, Versuchsst., Bd. XLVI) i den hvilende Embryo hos Tri- 
ticum vulgare, og med Hensyn til Forekomst af Peptoner i Planteorganismen, indholdes 
som bekjendt i visse Planters Melkesaft kraftigt peptoniserende Enzymer; säledes hos 
Carica Papaya, Figentreet og Ananas (cfr, Wittmack, Botanische Ztg. 1878 og 1880; 
Wurtz og Bouchut, Compt. rendus, Bd. 89, 1879; A. Hansen, Arbeiten des 
botan. Instituts zu Würzburg, Bd. 3, 1888). Energisk virkende Labenzymer fore- 
kommer foruden i de 3 nævnte Planters Melkesaft også hos visse kurvblomstrede Planter 
og hos Galium verum. v. Gorup-Besanez fandt et peptoniserende Enzym i Fro 
af Vikker, Hamp og Lin samt i spirende Byg (Berichte d. deutsch. chemisch, Gesell- 
schaft, 1874), og Schulze og Barbieri påviste peptonartede Stoffe i Kimplanter af 
Lupiner, Sojabonner og Græskar, ligesom også i Extrakter af Poteter, Roer og ungt 
Gres (Journal f. Landwirthschaft., Bd. 29). Senere har si Neumeister i et exact 
Arbeide: «Über das Vorkommen und die Bedeutung eines eiweisslésenden 
Enzyms in jugendlichen Planzen» (Zeitschrift für Biologie, N. F. Bd. 12, 1894) 
i betydelig Grad udvidet vort Kjendskab til det peptoniserende Enzyms Udbredelse. 
Som Resultat af sit Arbeide udtaler han (p 457): «Gewisse Keimlinge (soweit dies 
untersucht wurde: Gerste, Mohn, Rüben, Mais und allenfalls Weizen) enthalten von 
einem bestimmten, nicht zu frühen Vegetationsstadium an ein eiweisslösendes Enzym, 
dessen Menge in den jungen Pflanzen deutlich zugenommen hat, wenn deren Halme 
etwa eine Höhe von 15—20 cm. erreicht haben» I de nævnte Planter fandt Neu- 
meister ogsä betydelige Mængder af Pepton (p. 460): «Hieraus muss geschlossen werden, 
dass die in den eben genannten älteren Keimlingen und jugendlichen Pflanzen nach- 
weisbaren Peptonmengen während der Vegetation gebildet werden. Diese Pepton- 
bildung geht höchst wahrscheinlich durch eine Spaltung vorhandener Eiweissstoffe vor 
sich, wobei unser peptonisirendes Enzym cine Rolle spielt.» IFro af Lupine, Vikke og 
Havre fandt han Pepton som Oplagsnering, og hos Planter som Arter og Rug synes 
den til Peptondannelse forende digestive Proces ikke at fremkaldes ved noget peptoni- 
serende Enzym, men ved en umiddelbar Protoplasmavirkning. 
Cfr. J. Borodin, I. c pp. 826—827; W. Pfeffer, Pflanzenphysiologie I, 1881 p. 300; 
W. Palladin, Berichte d. deutsch. botan. Gesellschaft. Bd. V og VI; H. Clausen, 
Landwirthschftl. Jahrb. Bd. 19; F. Kosutan y. Landwirthschftl, Versuchsst. Bd. XLVIII. 
At Æggehvidespaltning også kan fremkaldes uden ved Hjælp af Enzymer eller Åndings- 
processer, men ved umiddelbare Protoplasmavirkninger, har allerede C. von Någeli 
antydet i sit Arbeide: «Zheorte der Gährung» (p. 12): «Es ist sehr fraglich, ob der 
Organismus jemals Fermente bilde, welche innerhalb des Plasmas wirksam sein sollen; 
denn hier bedarf er ihrer nicht, weil ihm in den Molekularkråften der lebenden Sub- 
stanz viel energischere Mittel fiir chemische Wirkung zu Gebote stehen.» 
E. Schulze, Ueber den Eiweissumsatz im Pflanzenorganismus, Landwirthschftl, Jahrb., 
Bd, 9, 1880, p. 726. 
