30 BARTHOLD HANSTEEN. M.-N. KI. 
zu, deren Verhalten immer hin einen Wahrscheinlichkeitsgrund für die 
Unentbehrlichkeit der dauernden Eiweisszertriimmerung in der Pflanze 
abgiebt». 
Den Schulze-Borodin'ske Sats er således bleven en almindelig 
antagen Kjendsgjerning, og ikke alene for Asparaginets Vedkommende, 
men også hvad de andre i Plantelegemet optrædende Spaltningsprodukter 
angår, hvad enten nu disse regenereres direkte eller, som Schulze antager, 
for en større Del først omvandles i Asparagin eller Glutamin. 
Da Asparaginet er kulstoffattigere end Æggehvidestoffene, må der 
ved dets Regeneration adderes Kulstofatomer, og disse hentes, mente 
Pfeffer, fra det i Planten forekommende og ved Kulsyre-Assimilationen 
dannede kvælstoffri Materiale: «Umgekehrt muss bei Entstehung eines 
Proteinstoffes aus dem Asparagin Kohlenstoff aufgenommen werden miissen, 
und es wird hier also voraussichtlich die Zersetzung eines stickstofffreien 
Pflanzenstoffes mit im Spiele sein, wie ja dieses auch bei der Bildung des 
Ammoniaks und der Salpetersäure einerseits und den stickstofffreien assimi- 
lirten Stoffen anderseits der Fall ist». Nar kvælstoffrit Materiale mangler, 
kan derfor heller ingen Regeneration finde Sted, og som en ligefrem Følge heraf 
fandt også Pfeffer, at i den etiolerede Lupinkimplante tog Ophobningen 
af Asparagin først sin Begyndelse fra det Tidspunkt af, da Kotyledonernes 
kvælstoffri Oplagsnæring var opbrugt; således ophobede Asparaginmængder 
forsvandt imidlertid, når Planten i Lys ved sin egen assimilatoriske Virk- 
somhed havde Anledning til at producere kvælstoffrit Materiale. Forhin- 
dredes sådan Produktion, ved at Planten hensattes i CO,-fri Luft, fandt 
selv i den grønne Plante ingen Regeneration Sted. 
Som nødvendigt ved Asparaginets Regeneration taler imidlertid Pfef- 
fer kun om kveelstoffrit Materiale som sådant. I sine Arbeider over dette 
Emne? påpeger han intetsteds, at det til Disposition stående Kulhydrats 
Natur ved denne Proces er af afgjørende Betydning. Dette gav Anled- 
ningen til et forøvrigt kun forbigående Angreb af E. Schulze i 18783. 
«Leider widersprechen aber die an Lupinenkeimlingen gemachten Beob- 
achtungen der Pfeffer’schen Hypothese zum Theil in sehr entschiedener 
Weise». «Schon die regelmässige Zunahme, welche das Asparagin mit 
dem Fortschreiten der Keimung erfährt, lässt sich nur schwierig in Ein- 
klang mit Pfeffer's Annahmen bringen, nach welchen die Anhäufung dieses 
1 W, Pfeffer, Pringsheim’s Jahrb. f. wissenschftl. Botanik, Bd. 8, 1872, p. 557. 
2 Cfr. de tidligere citerede Arbeider af Pfeffer; endvidere W. Pfeffer, De l'influence 
de la lumiére sur la régénération d. matitres albuminoides, etc, Annales d. Scienc. 
naturell. 5me Ser. Botanique, T. XIX, 1874, p. 391. 
8 E. Schulze, Landwirthschftl. Jahrb. 1878, Bd. 7, p. 425 flg. 
