1898. No. 6. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. II 
saavel af Skalle- og Ansigtsformer som af Legemsproportioner, at Prof. 
Topinards ældste Theorie synes at burde opretholdesl. 
I det Hele er Haarnuancerne merkere i Øst-Agders Kystegne end 
i Vest-Agders — kun for det sorte Haar forholde de sig ligt. 
Skjægvæxten synes noget stærkere i Kystbygderne end i Indlands- 
bygderne — tilsvarende Forhold ogsaa i Vest-Agder —, Skjægvæxten 
var kraftig hos 43,0 pCt., svag hos 24,6 pCt. 
Den i Vest-Agder forekommende eiendommelige bleggulagtig-graa 
(fahlgelbe) Hudfarve viser sig mindre hyppig i Ost-Agder? — den renere 
mørke (brunette) derimod hyppigere, formodentlig i Forhold til de her 
talrigere mørke Haarnuancer. 
For Øinenes Vedkommende er derimod det omvendte Tilfælde; de 
blandede eller intermediære (yeux mixtes ou moyens) er saaledes hyppi- 
gere i Vest-Agder. 
Af den store Tabel I vil ses, at Forholdene i de vestligste Kyst- 
bygder af Øst-Agder nærme sig — som rimeligt ogsaa kan være — 
mest til de vestagderske; der er her intet Sprang eller skarpt Skille ved 
Amtsgrændsen, ingen egentlig Folketypegrændse her ved Kysten, som 
man ellers ikke saa sjelden finder, men Overgangen er successive —, 
Befolkningen er væsentlig den samme, kun tilsat i stigende Grad med 
estnorske Folkelementer med længere Skalleformer. 
I Sands og Landvig og Fjære Thinglag er Middelindexen saaledes 
endnu brachycephal — de danner Overgangsleddet mellem Amterne —, 
men denne lille Kystrand blir efterhaanden smalere og smalere, og 
omtrent fra Omegnen af Arendal er allerede Middelindexen gaaet over 
til at blive mesocephal. 
Vel danner endnu Brachycephalerne en betragtelig Del af Befolk- 
ningen, saaledes i Øiestad Herred endnu 50 pCt., men Middelindexen 
blir ikke destomindre mesocephal, da Graden af Dolichocephalien er saa 
stærk, at den kan neutralisere Antallet af 2. 
Ligesom i Vest-Agder synker ogsaa Antallet af B. i Kystbygderne 
jævnt, eftersom man kommer estover, fra 61,1 pCt. i Landvig og Fjære 
1 Fortsatte Bidrag til Nordm. Anth. III Stavanger Amt S. 18. 
2 Kan ikke muligens denne eiendommelige «fahlgelbe» Hudfarve, som netop forekommer 
forholdsvis saa hyppig paa denne Kant af Landet med saamange brachycephale Folk, 
tænkes at være de sidste, afblegede Rester af en mere brunet Hudfarve, som denne 
kortskallede Kystbefolkning tidligere har havt, men som er bleven fortyndet igjennem 
Krydsning med en mere lyshudet Befolkning; thi den kan ikke i alle Tilfælde sættes i 
Forbindelse med mangelfuld Hudpleie? 
