1898. No. 6. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. 
| D 
ON 
Nissedals sydligste Grændseannex, Treungen, kan ses at vere noget paa- 
virket af Indblanding med morkere Teint fra Aamlid og den slanke 
Thelemarksfigur igjen synes at optræde til en vis Grad i Aamlid. 
Sætersdalen. 
Hvad man nutildags forstaar ved dette Navn, er de 2 Præstegjæld 
eller Herreder Bygland og Valle, af hvilke den første indbefatter 4, det 
andet, det nordligste og største, derimod kun 3 Sognel, 
Det gamle Navn Sætr, eller Setr?, hvoraf Dalens Navn er udledet, og 
som først findes omtalt i den yngre Gulathingslag fra Magnus Lagabøters 
Tid (1263—8o), indbefattede derimod oprindelig blot Valle Præstegjæld, 
hvorimod Bygland, der jo egentlig kun er Navnet paa Hovedsognet 
søndenfor Valle, dengang hed Otrudalr — først senere er Sætersdal 
bleven Fællesnavn for begge Præstegjæld. 
Districtet, der hørte til Robyggelaget, begynder ved Aardalsfjordens 
søndre Ende og strækker sig næsten ret mod nord til Grændsen af 
Vinje i Bratsberg Amt. Dalen gjennemstrømmes i hele sin Længde af 
Elven Otra, der snart klemmes sammen i Fosse og Strag, snart ud- 
vider sig til større eller mindre langstrakte Sjøer. 
Det nedre af Dalføret, søndenfor Aardalsfjorden, byder ved sin store 
Ensformighed paafaldende lidet af Naturskjønhed og danner et lidet ud- 
præget Landskab — det sandige, lidet frugtbare Jordsmon frembringer 
ofte ikke engang smuk Skov, og som en Tourist klager: «Otte lange 
Mil reiser man igjennem svarte Myrrabber og sygelige Furumoer forbi 
Fattigstuer uden Blomst i Vinduet, uden Plet Maling paa Væggen og 
uden Stump Have udenfor Døren, sjelden har jeg set fattigere Land, 
sjelden tausere Folk — over hele Dalen er der en dyb, besynderlig 
Stilhed, Naturen er saa underlig bortgjemt og taler kun lavmælt til Ens 
Sind». Dette er jo noget overdrevet, men det maa indrømmes, at den 
nedre Del af Dalføret i en mærkelig Grad er blottet for, hvad der kan 
tiltale Øiet og Sindet. 
1 I] Christiansand forstaar man, som det synes, ved Sætersdalen hele Sorenskriveriet af 
dette Navn, altsaa Dalføret helt fra Kilefjorden af med Herrederne Hornæs og Evje. 
2 Ordet Setr har oprindelig ikke den Betydning, hvori det nu tages — det kommer af 
det oldnorske Verbum: s/t/a, at sidde, bo, opholde sig. Sæter i den nu almindelig 
brugelige Betydning hedder paa denne Kant af Landet Støl eller Støil. Selv kalder 
Folket sin Dal Setisdal og sig selv Setisdølinga. Thelemarkingerne derimod kalder 
dem «Sæbyggja» d. e. de som bor i Sætr. 
