1898. No. 6. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. 
(23 
3 
d 
Ogsaa i Blondhedsgraden er der ikke ubetydelig Forskjel, idet Valle 
har betydelig flere blonde end Bygland, et Forhold som er noksaa 
mærkeligt, da Blondheden i Almindelighed her tillands synes at følge 
Dolichocephalerne, om end ikke alle Steder, f. Ex. Østerdalen. Et andet af 
disses Prærogativer, betydelig Legemshetde, viser sig derimod med større 
Constanthed at følge dem; fra begge Undersøgelsesperioder er Folket 
saaledes høiere i det mere dolichocephale Byglands Herred. Ogsaa i 
Pandeform og Næseform er der nogen Forskjellighed, som vil sees ovenfor. 
Man vil ogsaa lægge Mærke til, at den i Sætersdalen hyppigst op- 
trædende Legemsform er den kraftige Mellemform mellem firskaaren og 
slank, som jeg har kaldt Jasontypen, der forekommer her hyppigere end 
andetsteds i hele Amtet. 
Endskjønt Sætersdølen paa den fremmede Reisende gjør Indtryk af 
forholdsvis stor Ensartethed og Homogenitet, er der altsaa ikke saa uvæ- 
sentlig Forskjel mellem Valledølen og Byglændingen, og de Indfødte kunne 
endog skille det ene Annexes Befolkning fra det andet enten paa Sta- 
turen, Gangen eller Maaden at føre sig paa — ja en Sætersdøl paastod 
endog, at han kunde se Forskjel paa Byglændingen og Valledølen paa 
Formen af Baghovedet — det var smalere hos den første, paastod han, 
og deri havde han Ret. Den reneste Sætersdøl, Valledølen, skal have 
en noget raskere Gang og slænger mere med Armene end Byglændingen, 
der bevæger sig med mere Ro, noget der er charakteristiskt for vore 
Dolichocephaler1. 
Derhos skulle de ogsaa være mere hærdebrede og grovere af Væxt 
end disse, hvad ogsaa stemmer overens med Dolichocephalernes Legems- 
forhold forøvrigt — der er ogsaa flere spædbyggede i Bygland end i 
Malle (v- S. 32). 
Man vil heller ikke undlade at blive opmærksom paa, at man ogsaa 
her ligesom flere Steder hertillands, hvor Klasseforskjellen er stærkt ud- 
præget, finder fo noget forskjellige Ansigtstyper, en finere og en grovere 
eller simplere — den første i Regelen tilhørende Gaardmanden, der 
igjennem Generationer har havt gode Dage, den anden Leilændingen, 
Husmanden eller den mindre Selveier, der har ført en haardere Kamp 
for Tilværelsen. 
Endskjønt Sætersdølen i Almindelighed maa siges at have noksaa 
regelmæssige ovale Ansigtstræk, men med kraftig Benbygning, blir, hos 
noget ældre Folk, ofte Kjævepartierne vel dominerende — hans Tygge- 
apparater ere grove og stærke — og markerer da ofte Ansigtet i for ud- 
1 Den gamle Grændse mellem de 2 Bygder gik i Hylestad og dannedes af en Revne i 
det i Dalen fremspringende maleriske Rastefjeld. 
Vid.-Selsk. Skrifter. M.-N. Kl. 1898. No. 6. 3 
