56 C. O. E. ARBO. M.-N. KI 
Folkeskolen og Hjemmet vakte f. Ex. saadan Modstand, da den af 
mange blev anseet for et Værk af Djævelen («Frimaurerbokji» kaldet, 
fordi Jensen var Frimurer), at der maatte temporiseres med den og en 
anden foreløbig bruges. 
Hans Taalmodighed er fremtrædende saavel i Fattigdom og Sygdom 
som i anden Modgang og Ulykke; han tager alt med største Ro eller 
fatalistisk Flegma og klager sjelden eller aldrig. Ligeoverfor legemlige 
Smerter er han haard, besvimer ikke let og taaler godt at se Blod flyde, 
derom vidner ialfald alle de blodige Slagsmaal, — man ser ogsaa heri 
Forskjellen paa ham og Egden. 
Hans Videbegjærlighed er stor, men han holder i Regelen ikke 
længe ud, naar der skal nogen særlig Anstrængelse til for at lære noget, 
men han læser gjerne, hvad han kan komme over. Denne Mangel paa 
Udholdenhed ogsaa her er det sandsynligvis, som gjør, at saa faa gaar 
til Underofficersskolen i Christiansand. Den Tvang, der da paalægges 
dem i flere Aar i en yngre Alder, vante som de er til ubunden Frihed 
og Magelighed, tiltaler dem ikke. Sjelden kan ogsaa nogen bekvemme 
sig til at staa ud Læretid i Byen i noget Haandværk, selv om de have 
gode Evner. Dertil kommer maaske ogsaa, at de let lide af Hjemve, 
da de have en næsten enthusiastisk Kjærlighed til sit Fødested og tillige 
ogsaa have meget vanskeligt for at vænne sig til anden Mad end den 
hjemlige. 
Børnene ere i Almindelighed kvikke og lærenemme, lærelystne og 
glade i at gaa paa Skole, snare til at tage efter i alslags Leg, flinke 
til at regne og gode Confirmanter, flere meget begavede. 
Holger Drachmann siger efter sit Sommerophold i Dalen, «at man 
blir betaget af den lyriske Charakter, som hviler over Sætersdølens 
Gjøren og Laden, ude og inde, ved Fest som ved Søgn»?. Ligesom i 
Vestthelemarkingen er der nemlig ogsaa i Sætersdølen en poetisk Aare, og 
Dalen er kanske det eneste Sted i Landet, hvor Stevjing endnu kan fore- 
komme ved festlige Sammenkomster, og i denne poetiske Kampleg deltage 
begge Kjøn med lige stor Iver og Dygtighed. De have ogsaa i sine Stev 
en Rigdom af interessant og eiendommelig Folkepoesi, men mange af 
dem ere dog temmelig drøie og lavtliggende. Talrige «Reglo» (Barnevers) 
og «Rispur» (Anekdoter) findes ogsaa, og i den nationale Digter Gunnar 
Tarjeson Rysstad af Hylestad have de en ikke ganske almindelig Be- 
gavelse, der ogsaa har udgivet flere smukke Ting’. 
1 Blom, 1. c. 
? Christiansands Tidende 1894. No. 223. 
3 Gunnar Rysstad, Sukk og Song. Christiansand 1888. Femti Dikt, sammesteds 1890. 
