1898. No. 6. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. 63 
ethniske Udgangspunkt i Ryfylke længer med Bestemthed anthropologisk 
paavises, da naturligvis ogsaa dette i Aarhundreders Forløb, specielt 
igjennem al Krydsningen med Kystens Brachycephaler, har undergaaet 
betydelige Forandringer — det eneste, som endnu peger vestover, er det 
saa mærkeligt stabilt arvelige Element, Legemsheiden!, som de har til- 
fælleds med Ryfylke, og som andensteds af mig kartografiskt er paa- 
vist. — En Tunge af høie Folk strækker sig saaledes fra Fjordene 
østover til Sætersdalen og Vestthelemarken. | 
Indvandringen til disse ensomme Fjelddale i hine fjerne Tider skede 
neppe heller i Flok og Folge, men lidt efter lidt kom en Familie eller 
en Rydningsmand, naar han tilfældigvis under sin Færden paa Vidderne 
havde faaet Wie paa en saadan og fandt den indbydende, sigende ned 
i Dalen, og efterhaanden kunde da Slegtninge eller Venner af dem 
følge efter, og saa, naar Dalen var optaget, levede man for sig selv og 
giftede sig i det første kun indbyrdes, — paa denne Maade kunde Be- 
folkningens fremtidige Typus blive afhængig af en saadan enkelt Ryd- 
ningsmands og hans Slægts; det blev en Slags Clan. 
Befolkningens Klædedragt. 
Da Sætersdalen er en af de Bygdelag hertillands, hvor National- 
dragt endnu bæres, og om den end for Mandens Vedkommende ikke 
egentlig kan kaldes smuk, dog ialfald er meget eiendommelig og visselig 
i høi Grad bidrager til at give Befolkningen meget af dens charak- 
teristiske Udseende, kan jeg her ikke ganske forbigaa den, idet jeg dog 
for dens fuldstændige Beskrivelse maa henvise til de tidligere nævnte 
Forfattere. 
Da Jernbanen allerede er naaet til Aardalsfjord, vil den vel nemlig 
snart forsvinde for de europæiske Moder og den alt nationalt og eien- 
dommeligt nedbrydende cosmopolitiske Bycultur. Det er i saa Henseende 
noksaa charakteristisk det Svar, jeg fik, da jeg spurgte et Par Sæters- 
døler, hvordan det vilde gaa oppe i Dalen, naar de fik Jernbanen: «Aa, 
det fyste me maa gjere er aa legje burt den gamle Dragti vor», lød 
det med et vist Vemod. Den skal nemlig ikke være bekvem at arbeide i, 
hvad jeg dog havde tænkt, og da maa de vel begynde at tage sig til 
noget. 
1 Nogle Iagttagelser over Legemshøiden i Norge. Nyt Mag. f. Lægevid. H. 7. 1895. 
