1898. No. 6. NORDMÆNDENES ANTHROPOLOGI. Ta 
Disse Forhold eller denne Folelse af aandeligt Fælledsskab og Sam- 
horighed har da senere fort til disse besynderlige judicielle og admi- 
nistrative Grændser, der ere saa rent imod Naturforholdene og ikke folge 
Dalretningen. Langt rimeligere havde det jo veret, om Vest-Agders 
Grændse, der ved Kysten gaar til Topdalsfjorden, ogsaa havde strakt 
sig op til Bunden af de Dalfører, der udgjøre dets naturlige Op- 
land, end at blive tvert afskaaren og de ovre Egne henlagte til en 
gstligere, som det synes langt ubekvemmere og fjernere beliggende 
Jurisdiction. 
I det hele ligge ældgamle Befolkningsforhold og Indvandrings- 
retninger til Grund for saadanne Grændser, — det er gamle Folke- eller 
Stammegrendser, der er blevne staaende igjen og pege paa, fra hvilken 
Kant Befolkningen i overveiende Grad maa vere kommen eller paavirket. 
Indvandringen er ikke, — hvad vi ogsaa tidligere har paavist under 
Omtalen af de mesocephale Bygder i Vest-Agder! — alle Steder gaaet fra 
Kysten langs Elvene opover, men har ogsaa fulgt andre Veie og er 
kommen fra andre Kanter, med hvilke de siden har vedligeholdt sine 
gamle Forbindelser, endskjont Naturforholdene synes at anvise andre 
Retninger som de rimeligste. 
Den aabne, forholdsvis trelese Hei var — ligesom i Øst-Norge 
Høifjeldet — her i mange Tilfelde en lettere Ferdselsvet, ialfald bedre 
fremkommelig end den skovfyldte, trange Dal med sit Ulænde og den 
fossende Elv, — og de lave Aase, der her skilte Bygderne, satte ikke 
de stærke Skranker som Fjeldene andensteds paa Øst- og Vestlandet. 
Gaar Grændserne imellem de 2 store Hoveddele af Egdafylket tem- 
melig successivt over i hinanden, er Forholdet et andet imod Øst ved 
Rygjarbit, — det gamle Grændseskjel mellem Øst- og Vestland, mellem 
den Del, der hørte til Gulathingslagen, der saaledes her greb langt øst- 
over om Sydspidsen af Landet — et temmeligt sikkert Tegn ogsaa paa 
aandelig Forbindelse med Vestlandet — og den Del, der hørte til 
Borgarthing. Tiltrods for det forholdsvis lette Samkvem her, er der endnu 
bevaret en ikke uvæsentlig Forskjel hos Beboerne paa begge Sider af 
Grændsen å Udtale og Udtryk, Folke- og Bygningsskik, som man ikke 
vil undlade at legge Mærke til?. 
1 Fortsatte Bidrag etc. IV, S. 51 og flg. 
2 Cfr. ogsaa Aas, Gjerestads Beskrivelse. 
