1898. No. 10. STUDIER OVER SUKKERSYGE. 3 
D: gamle kemikere (f. ex. Berzelius) troede ifølge Senatorl, at urin- 
stoffet var formindsket eller endog manglede ved diabetes. 
Denne opfatning er ikke paafaldende, naar man erindrer det mangel- 
fulde kjendskab, man da havde til urinstoffets kemiske forhold. Man 
kunde ikke bestemme det uden at fremstille det i substants, og dette 
vanskeliggjordes i diabetesurinen ikke lidet baade ved den store fortynd- 
ning, hvori det der forekommer, og fordi sukkeret dækker det. 
Enkelte fysiologer, f. ex. A. Bouchardat?, fandt dog allerede meget 
tidlig (1838) en usædvanlig stor mængde urinstof i den samlede døgn- 
mængde af en diabetikers urin; men indtil Liebigs titrermethode blev 
almindelig anvendt, holdt dog den opfatning sig, at urinstoffet var for- 
mindsket ved diabetes. Ved hjælp af denne methode fandt imidlertid snart 
alle forskere, at diabetikere, baade paa almindelig diæt og paa æggehvide- 
fedtkost, udskilte forøgede mængder urinstof. Cantani® fandt saaledes i 
aarene 64—65 hos en patient 106.8 gr. urinstof og hos en anden endog 
136.0 gr. i et døgns urinmængde, og allerede han udtaler, at urinstof- 
mængden altid er proportional med den omsatte mængde æggehvide. 
Rosenstein* lod paa det kommunale sygehus i Danzig 1 1857 og 
1858 en sund og en diabetiker nyde samme kost og fandt, at diabetike- 
ren udskilte betydelig mere urinstof end den friske, uagtet de begge var 
af omtrent samme vægt. 
Haughton® er den første, som mener, at den forøgede urinstofudskil- 
lelse hos diabetikere kan bero paa et øget pathologisk forfald af ægge- 
hvidestoffe. 
1 Senator: Diabetes mellitus. Ziemssens Handbuch der speciellen Pathologie und The- 
rapie, bd. 14/3, Leipzig 1879. 
A. Bouchardat: Mémoire sur le diabéte, 1839 cit. efter: De la glycosurie au diabéte 
sucré, Paris 1883, Note VIII 
3 Cantani: Der Diabetes mellitus. Aus dem Italienischen von S. Hahn. Berlin 1880, 
pag. 194. 
4 Sig, Rosenstein: Virchows Arch. bd. 12 pag. 414, og bd. 13 pag. 477. 
Haughton: The Dublin quarterly journal of med. science no. LXII pag. 317, og no. 
LXIV pag. 338, 1861. 
1* 
