1898. No. 10. STUDIER OVER SUKKERSYGE. I I 
fedtkost. Yderligere undersøgelser af urinstoffets forhold til totalkvæl- 
stoffet ved sukkersyge foreligger ikke. 
Den af de kvælstofholdige urinbestanddele, der først tiltrak sig spe- 
ciel opmærksomhed, var zrinsyren. Ogsaa her er opfatningen afhengig 
af de methoder, man har havt til sin raadighed. Saalænge man ingen 
anden methode besad end at lade urinsyren udkrystallisere af urinen 
ved tilsætning af en stærk mineralsyre, kom man let til det resultat, at 
diabetikerne udskilte ingen eller meget lidet urinsyre, idet den store 
urinmængde gjør, at urinsyren forekommer i saadan fortynding, at den 
vanskelig udkrystalliseres. 
Dette var saaledes Cantanis mening, og dette forklarer Lecorches 
opfatning. Han mener, at urinsyren mangler i de fleste tilfælde af dia- 
betes, og at dens gjenoptræden er et meget godt prognostisk tegn. Men 
denne gjenoptræden kan jo med lethed forklares ved, at urinmængden 
ved bedringen er aftaget. 
Imidlertid udtalte Hoppe-Seyler? 1881, at der intet paafaldende var 
ved urinsyrens forhold ved diabetes, og det samme resultat gav Startz's3 
undersøgelser, der er udførte hos et ganske stort antal patienter 
paa Baumlers klinik i Freiburg. Hans bestemmelser er udførte med 
Ludwig-Salkowski's methode. 
Denne opfatning er derfor ogsaa den almindelige i Tyskland, om 
end enkelte forfattere som f. ex. Frerichs* angiver, at der ved diabetes 
ofte er udskillelse af fri urinsyre i krystaller, og at han har fundet en 
urinsyreudskillelse af 0.7 —0.8 gr. pr. døgn. 
I Frankrige og England derimod, hvor den urinsure diathese er saa- 
meget almindeligere, vier forfatterne forholdet mellem denne stofvexels- 
anomali og diabetes et indgaaende studium. Særlig opmærksomhed har 
Bouchardat® ofret dette spørgsmaal. Hans opfatning er, at forøget ud- 
skillelse af urinsyre ikke er noget symptom ved diabetes, men at urinsyre- 
diathese og diabetes ofte træffes hos samme patient, og snart kan. den 
ene, snart den anden stofvexelsanomali være den mest fremtrædende og 
den, der paakalder lægens opmærksomhed. Undertiden optræder øget 
urinsyreudskillelse alternerende med sukkerudskillelse i urinen (Diabetes 
alterans). Den diabetes, som saaledes optræder parret med urinsyre- 
diathesen, pleier efter Bouchardat altid at være meget mild og give 
meget faa symptomer. 
1 Lecorche: Traité du diabete. Paris 1877. 
2 Hoppe-Seyler: Handbuch der physiolog. Chemie, 1. Aufl. 1881. 
3 G. Startz: Über Harnsäureausscheidung bei Diabetes mellitus. Diss, Freiburg 1891. 
Th. Fr. von Frerichs: Uber den Diabetes, pag. 65. 
Bouchardat: De la glycosurie ou diabète sucré. Paris 1875. 
