22 J. THESEN. M.-N. Kl. 
H/1. Havde igaar aften frysning og svedede stærkt inat. Idag tegn 
paa en akut bronchit. 
6/1. Er siden sidst tiltaget 11/2 kg. 
Dette sygdomsbillede er i flere henseender mærkeligt. En to og 
tyve aar gammel mand har paa blandet kost en sukkerudskillelse af 
5—60% og diurese ca. 2000 cm. Naar han sættes paa almindelig 
diabeteskost aftager sukkerudskillelsen vistnok betydelig, men svinder 
ikke. Sættes han paa ren kjød-fedtdiæt, svinder vistnok, som det synes, 
sukkerudskillelsen, men der optræder Boxysmorsyre i urinen og pati- 
enten befinder sig høist uvel. Han behandles videre i flere uger paa 
strengest mulig diabetesdiæt; men hans assimilationsevne for kulhydrater 
tiltager ikke. Den er fremdeles omtrent lig nul. Under alt dette be- 
finder patienten sig mindre vel; men da han atter begynder at leve paa 
almindelig kulhydratrig næring, befinder han sig i alle dele udmærket 
aar efter aar, og tilstanden undergaar, som det synes, ingen forandring. 
Mine undersøgelser af ham i 1893 viser en meget stabil stofvexel 
med en temmelig konstant sukkerudskillelse af omtrent 125 gr. i døgnet 
paa almindelig kost og en ikke øget kvælstofomsætning. (De therapeu- 
tiske forsøg skal senere nævnes). 
I november 1897 faar han en alvorlig febersygdom. Under denne 
aftager som almindelig hos diabetikere hans sukkerudskillelse, medens 
kvælstofomsætningen stiger, dog uden at undergaa nogen kvalitativ for- 
andring. Diacetsyre optræder ikke i forøgede mængder. Efter feberens 
ophør gjennemgaar han en normal rekonvalescents. 
Da forsøgtes (forsøg no. 5) i nogle dage kulhydraterne i næringen 
indskrænket saameget som muligt; men sukkerudskiilelsen aftog for- 
holdsvis særdeles lidet, ikke mere end til 90 gr., og var endog, som det 
sees af tabellerne, enkelte dage noget større end den tilførte mængde 
kulhydrater. 
Ved denne indskrænkning af kulhydraterne befandt patienten sig 
nu aldeles som under hospitalsopholdet i 1891 yderst uvel, og efter de i 
tabellen anførte 6 dages forløb gik han atter over til sin vanlige kost 
og befandt sig vel og tiltog i kræfter. 
Ved undersøgelse 8de—10de januar 1898 (forsøg no. 6) gjenfinder vi 
hans gamle tilstand aldeles uforandret for de to dages vedkommende. 
Sukkerudskillelsen er den samme som i 1893. Kvælstofudskillelsen lige- 
saa. For den tredie dags vedkommende er forsøget ikke rent; thi da 
fik han om aftenen feber og havde den rite adskillig katarrh; derfor 
findes ogsaa dette døgn sukkerudskillelsen mindsket og kvælstofudskil- 
lelsen øget. 
