1898. No. 10. STUDIER OVER SUKKERSYGE. 41 
døden 191 1895 er der meget vidtgaaende tuberkuløse degenerationer i 
begge lunger. 
I dette sygdomsbillede er der vistnok intet, som med bestemthed 
angiver nogen sikker pathogenese for sygdommen, men der er dog i 
sygehistorien flere momenter, der kan komme i betragtning. 
Patienten er for det første biberius. At alkoholisme kan frembringe 
glykosuri, er et vel kjendt factum, og man kan tænke sig, at den dege- 
neration af de nervøse centralorganer, der er en følge af alkoholisme, 
ligesaavel som de fleste andre forstyrrelser i centralnervesystemet under 
dertil gunstige forhold kan fremkalde diabetes. 
Hans nervesystem har imidlertid ogsaa været udsat for en anden 
ikke ubetydelig molest. Han har havt difterit med efterfølgende lam- 
melser. Betydningen heraf for genesen af hans diabetes kan ikke helt 
udelukkes, om man end erfaringsmæssig ved, at sukkersyge kun yderst 
sjelden udvikler sig i tilslutning til difterit (Frerichs). 
Til tabellerne: 
Patienten, der før forsøgets begyndelse har holdt en moderat diabetes- 
diæt, sættes først paa almindelig blandet kost (forsøg no. 7) i to døgn 
og spiser den ene dag 714 gr. kulhydrater og næste dag 640. I urinen 
er der 315,5 og 316,7 gr. sukker. Kvælstoffet i næringen er ikke 
bestemt. Kvælstofudskillelsen er 18,2 og 17 gr. Den ene dag bestemtes 
urinstofkvælstoffet, der var 91,60, af totalkvælstoffet. Den ene dag 
udskiltes 5,62 gr. og næste dag 2,42 gr. aceton + diacetsyre. 
Derefter forsøgtes i 8 dage (forsøg no. 9) en moderat indskrænkning 
af kulhydraterne (til et gjennemsnit af 383 gr. pr. døgn), uden at fedt- 
eller æggehvidemængden øgedes. Sukkerudskillelsen gik noget ned (til 
et gjennemsnit af 282 gr. pr. døgn), og kvælstofudskillelsen steg (til 
22 gr... Men den for organismen disponible del af næringen var for 
liden (20,8 kal. per kg.) til at vedligeholde organismen, der var i under- 
ernæring, og patienten aftog i legemsvægt kg. 0,80. 
I forsøg no. 9 (7 dage) gaves omtrent den samme mængde kul- 
hydrater, men dertil betydelig mere æggehvide og fedt, saaledes at den 
disponible kaloriværdi blev 30,9 kal. pr. kg. Sukkerudskillelsen sank 
under disse gunstige ernæringsforhold meget mere end den ubetydelige 
indskrænkning af kulhydraterne. Sukkerudskillelsen er nemlig her 247,1 gr. 
mod 282 gr. i forrige forsøg, medens kulbydratmængden i næringen er 
383,6 og 359,5 gr. 
Kvælstofudskillelsen i urinen gaar ogsaa ned fra 22,0 gr. til 18,1 gr., 
og da næringen indeholder 27,2 gr. kvælstof, er der en betydelig retention 
