68 J. THESEN. M.-N. Kl. 
Patientens legemsvægt er ved forsøgets begyndelse kg. 54,4, ved afslut- 
ningen kg. 54,538. Min patient faar (forsøg no. 20) 29 gr. æggehvide, 
257 gr. fedt og 108 gr. kulhydrater til en samlet kaloriværdi af 2952. 
Han "udskiller kun 5 gr. sukker. Den til organismens disposition staa- 
ende kaloriværdi er derfor 2932 eller 76,3 pr. kg. legemsvægt. Men 
hans kvælstofudskillelse er hele 14,8 gr. Trods at han i kulhydrater og 
fedt faar en meget rigeligere næringstilførsel end Voit og Pettenkofers 
patient), og trods at hans sukkerudskillelse er næsten ingen, og trods at 
hans legemsvægt er 6 kg. mindre end denne patients, udskiller han dog 
hele 5,8 gr. kvælstof mere. Dette viser noksom det pathologiske ægge- 
hvidehenfald ogsaa 1 dette tilfælde. 
Næste casus er en ung sømand, der synes at have faaet diabetes 
efter et voldsomt refrigerium omtrent 14 dage før indkomsten paa syge- 
huset. For forsøgsrækkernes paabegyndelse er han behandlet paa syge- 
huset med æggehvide-fedtkost i 10 døgn. Hans diabetes er af den svære 
form; selv paa en diæt, der næsten udelukkende bestaar af fedt (forsøg 
no. 23, 29 og 32), udskiller han sukker. Urinen giver paa nogle enkelte 
dage nær den hele tid stærk Gerhardts reaktion. 
Han udskiller gjennem længere tid meget mere kvælstof, end han 
optager, og dog øger han i vegt. Fra og med 19%/2—19%3 1898 (for- 
søgene no. 22—28) optager han i næringen 661,1 gr. kvælstof og ud- 
skiller i urinen alene 838,0 gr., men øger i vægt fra 68,3 kg. til 75,0 
kg. Dette er et voldsomt pathologisk æggehvidehenfald. 
Ved at øge næringens kvælstof lader dette sig ikke modarbeide. 
Dette sees tydelig af forsøg no. 26. I dette forsøg øges kvælstofmængden 
fra omtrent 25 gr. pr. døgn i foregaaende forsøg til mellem 36—38 gr. 
pr. døgn. I de par første døgn er der nogen retention af kvælstof, men 
inden forsøgets afslutning er urinkvælstoffet steget meget stærkere end 
næringens, nemlig lige til 46 gr. pr. døgn. 
Kvælstofdeficiten synes ikke direkte at paavirkes af sukkerudskil- 
lelsen inden de snevre grændser, inden hvilke denne varierer i de anførte 
forsøgsrækker. I forsøg no. 22 er saaledes sukkerudskillelsen 52,2 gr. 
pr. døgn i gjennemsnit og kvælstofdeficiten 6,7 gr., medens sukkerudskil- 
lelsen i forsøg no. 25 er 133 gr. og kvælstofdeficiten 9,4 gr. pr. døgn. 
I forsøgsrækkens anden halvdel fra 1/3—3/4 98 (forsøgene no. 29— 
34) er der udført analyser for 21 dage, og ogsaa her vedvarer mis- 
forholdet mellem indtægt og udgift af kvælstof, men langtfra saa 
1 Voit og Pettenkofers patient udskilte under hunger allerede mere kvælstof end et 
normalt menneske (1. c.). 
