1898. No. 10. STUDIER OVER SUKKERSYGE. 81 
analyse for en vesentlig del at være platinsalmiak. Det indeholdt 42,2 %o 
platin (platinsalmiak indeholder 43,8 %). Men ved gjentagne krystalli- 
seringer af moderluden faldt stadig platinprocenten, saaledes at der til- 
sidst kom krystaller, der ikke indeholdt mere end 39,6 % platin. Til- 
strekkelige mængder til analyse af krystaller af en konstant sammen- 
sætning lykkedes det ikke at fremstille. 
Urinindikan. 
I to af tilfeeldene (no. g og 11) er der, som foran anfort, af Eyvin 
Wang udfort en rekke bestemmelser af urinens indikanmengde. 
De fundne værdier er hos begge patienter meget stærkt svingende 
fra dag til anden, uden at man kan se nogen forbindelse mellem disse 
svingninger og forandringer i næringens eller urinens øvrige sammen- 
sætning. 
Da der hos patient no. 9 kom diarrhoe, finder man store tal (indtil 
42,9 mgr. indigo); men endnu større tal er der hos den anden patient 
med fuldstændig normal afføring (indtil 53,8 mgr., forsøg no. 19). Di- 
arrhoen synes saaledes ikke at være den fuldstændige aarsag til den 
øgede indikanmængde. 
Enkelte af de fundne værdier for indikanet (42,9, 48,1 og 53,8 mgr. 
indigo) er vistnok ganske store tal, men selv det største af dem er ikke 
mere end en trediedel af, hvad Ottol anfører. Han har nemlig hos en 
diabetiker med Jaffé’s methode fundet indtil 161,7 mgr. indigo i en døgn- 
urin, og hans fleste analyser viser over I00 mgr. 
Hos patient no. 9 er ogsaa æthersvovlsyrerne i nogen tid daglig 
bestemte. De viser ogsaa store svingninger fra dag til anden, og disse 
følger ikke de varierende indikanmængder. 
Ogsaa de her nævnte forhold af indikanet og æthersvovlsyrerne 
viser, hvor varierende og komplicerede stofvexelsforholdene er ved dia- 
betes. 
1 Jac. G. Otto: Pfliigers Arch. B. 33. Pag. 609. 1884, 
Vid.-Selsk. Skrifter. M.-N. Kl. 1898. No. 10. 6 
