84 J. THESEN. M.-N. KI. 
Behandling. 
Eee Cantanis geniale arbeider over behandlingen af diabetes blev 
det den almindelige mening, at enhver diabetiker burde behandles med 
strengest mulig æggehvide-fedtkost. Imidlertid har i de sidste aar en 
noget mere moderat opfatning gjort sig gjældende, og en hel række for- 
fattere har udtalt, at man maa individualisere sin behandling, og at der 
gives tilfeelde, for hvilke den rene eggehvide-fedtkost aldeles ikke passer. 
Stærkest er denne opfatning kommet til orde ved Wiesbadener- 
kongressen i indeværende aar, saavel 1 Leos foredrag som i den dertil 
knyttede diskussion. 
Enkelte forfattere, som f. ex. Naunyn, forfægter dog fremdeles den 
opfatning, at man altid bør anvende strangest mulig dit. 
Mine studier viser tydelig nok, at man maa individualisere ved den 
diætetiske behandling af sukkersyge, og at der ikke er nogen diæt, 
der passer for alle tilfælde. 
Patient no. 1 er saaledes utvivlsomt bedst tjent med aldeles ingen 
diæt at holde. Da befinder han sig vel og har gjennem hele observa- 
tionsperioden (7 aar) omtrent ingen ubehageligheder af sin sygdom. 
Indskrænker man kulhydraterne i hans næring i moderat grad, saa 
kommer der ingen tilsvarende formindskelse af glykosurien, og man op- 
naar derfor kun at formindske mængden af tilført næring. Indskrænker 
man kulhydratmængden end yderligere (til 100 gr. eller deromkring), 
kommer der vistnok formindskelse af glykosurien, men patienten be- 
finder sig uvel og taber appetiten, saaledes at den optagne næring neppe 
dækker organismens behov. 
Giver man ham endelig ren æggehvide-fedtkost, saa forsvinder 
sukkeret fra urinen, men appetiten bliver saa liden, at der opstaar be- 
tydelig underernæring. Og selv om han i længere tid behandles som 
