igiO. No. 6. DE MOKKE MAANTDERS INPFLYDELSF. PAA BLODET. 5 



1. Terpraparaterne fra blodet blev fixeret i — i'j — 2 timer ved ca. 

 120°, foråt man derved bedre kunde paavise eventuelle polychromatiske 

 blodlegemer. Præparaterne farvedes dels med Ehrlich's triacid, dels med 

 Gzenzinsky's farvcblanding. Ogsaa Je.nner's hurtigfarvning blev oftere 

 benyttet. 



Der undersogtes neie cfter kjerncholdige og polychromatiske rode 

 blodlegemer. 



De Inide blodlegemers procentvise forekomst blev bestemt. 



2. Hæinoglobiubestemmelsett skedde efter prof. .Sahlis metode. Ved 

 rensningen av pipetten maa man ikke biæse ud den sidste alkohol-æther- 

 soile, men lade den rinde ud av sig selv ved at holde spidsen ned mod 

 fingertuppen ; de sidste draaber fjernes fra den ovre ende ved fine tilspid- 

 sede filtrerpapirstrimler. Derved undgaar man at indbringe fugtighed i 

 kapillærrøret, hvad der vil vanskcliggjore den senere torring; denne sker 

 paa en sterkt ophedet messingplade, hvor man paaser, at den koldere 

 aabne ende ligger helest, foråt de fugtige dampe kan undvige. 



Under avlæsningen maa glassene indstilles slig, at der ingen skygge 

 fra nogen kant kastes over dem. Man faar i almindelighed samme resultat, 

 enten avlæsningen sker ved dagslys eller ved lampelys. 



Enkelte gange er hæmogjobingehalten bestemt efter Tallquist, som 

 dog er aldeles ubrugelig til vort oiemed, hvor det gjelder at eftervise de 

 niindste variationer i hæmoglobinmængden. 



3. Bestemmelsen av blodets og serttiiiets specifike vegt foretoges efter 

 Hammerschlag's metode. 



Blandingen av vædskerne bor helst gjøres lidt tyngere end blodets 

 resp. serumets tænkte specifike vegt, da ellers draaben let synker tilbunds, 

 hvor den blir vedhængende glasset og gaar let itu ved forseg paa løs- 

 riven. Ved forsigtig nu at tilsætte resp. chloroform eller benzol faaes 

 draaben til at dvæle nogcnlundc i ro omtrent i ovre ' 'u av vædsken. Det 

 tidspunkt har jeg valgt til avlæsning paa æræometret. Hele processen 

 maa ske hurtig, da dels fordunstning, dels sandsynligvis optagen av chloro- 

 form resp. benzol i bloddraabcn let kan gi et feilagtig resultat ved for- 

 andring av resp. blandingens og draabens specifike vegt; muligens avgir 

 draaben vand ved længere tids dvælen i blandingsvædsken. 



Chioroform-benzolblandingen filtreredes til næste gangs brug. Der 

 havdes to særskilte standoplosninger til bestemmelsen av resp. blodets og 

 serumets specifike vegt. 



