w. GRIMSGAARD. M.-N. Kl. 



ligesom jeg paa grund av mangel paa udførligere laboratorieforsøg i mange 

 punkter maa grunde min drøftelse mer paa andres resultater end paa egne 

 forseg. 



Da saavel blodlegemeantallets og hæmoglobingehaltens bestemmelse 

 som den specifike vegt er helt eller delvis avhængig av de røde blod- 

 legemer og disses mængde i volumenheden (mm'*), vil jeg beg3-nde med 

 at omhandle: 



de røde blodlegemers volumbestemmelse, 



saa meget mer som de betragtninger, der her gjor sig gjeldende, vil mer 

 eller mindre komme til anvendelse under den senere udvikling av mit 

 arbeide. 



Den metode, som H. Koeppe har beskrevet i sit arbeide »Ueber den 

 Ouellungsgrad der rothen Blutscheiben durch aequimoleculare Salzlösungen 

 und über den osmotischen Druck des Blutplasmas« (Archiv f. Anatomie und 

 PhN'siologie 1895, s. 154I, synes mig at være den, der mest tilfredsstillende 

 løser opgaven. Apparatet adskiller sig fra G.\rt.\er's deri, at det benytter 

 samme pipette til opsugning av blodet som av blandingsvædske; angaaende 

 teknikken henviser jeg til oxennævnte artikkel. 



Blodplasma, hvori de røde blodlegemer svømmer, maa befragtes som 

 en almindelig saltoplosttitig. Blodlegemernes saltgehalt er nu forskjellig 

 fra plasmaets, og da det er paaviseligt, at de ved forskjellige koncentra- 

 tioner av saltoplesninger resp. svulmer og avtager i volum, maa det antages, 

 at deres vandgehalt er vekslende — med andre ord, at de er omgivne av 

 et hylle, der hindrer visse salte fra at trænge ind, men frit lader vand 

 lobe fra og til; de er i det heie underkastet de love, som gjelder for den 

 diosnwtiskc procès mellem \ædsker og dyrisk protoplasma. Her er nu tre 

 forhold, som maa tåges i betragtning: 



Det osmotiske tryk i blodplasma eller i plasma og fortyndingsvædske 

 er udelukkende avhængigt av molekylcriics tuital i oplasiiiugcti og for en 

 væsentlig del uavhængigt av saltenes kvalitet; Koeppe har fundet, at i 

 æquimolek3'lære oplosninger (isotonisk-isosmotisk) har blodlegemerne samme 

 volum. Saltenes kvalitet har dog forsaavidt den bet3'dning, at koncentra- 

 tionen (gr. mol. i i liter) avhænger av det respektive salts molekylers 

 antal i vegtsenheden, som ben\-ttes til opiosning; saaledes ser man, at 

 rørsukker er æquimolekylær i en opløsning av 0,247 §''■ i^^o'- ?•"• 1'ter 

 (= 7,79 "/ü) med kaliumbichromat i en opløsning av 0,0869 g'"- 'tio'- Po- 

 liter (== 2,5 '^/u), d. v. s. disse to opløsninger bevarer eller forandrer i lige 



