igiO. No. 6. DE MOKKE M AA.N KDKUS INDKLYDELSE PAA BLODET. II 



grad blndlegemernes volum, idet det osmotiske tryk i vædsken i begge 

 tilfælde er det samme — de er isosmotiske. 



Et andet foriiold, der har betydning for os, er det, at naar et salt 

 oploses, svarer ikke oplosningens osmotiske tryk netop til de gr. mol. pr. 

 Ilter salt, som oploses, men det er noget stonr, hvilket beror paa, at de 

 fleste salte dissocierer sig i oplosning, d. v. s. opleser sig i enklere mole- 

 kyler, hvorved disses antal eges. Her har selvfolgelig stoffets kvalitet 

 betydning; Koeppe har saaledes fiiiidet, at rorsukker næsten ikke dis- 

 socierer sig; derfor er dets dissociationskoefficient sat = i, medens 

 kaliiimbichromats dissociationskoefficient er = 2,83, d. v. s. at oplosningen 

 indeholder omtrent 3 gange saa mange molekyler svarende til det oploste 

 salt i gr. mol. pr. liter. 



Det tredie moment av betydning er det, at i en blanding av to salt- 

 oplosninger som f. eks. blodplasma og 2' -2 "/u kaliumbichromat er det 

 osmotiske tryk stonr end svarende til summen av begge oplosningcrs 

 osmotiske tryk, idet nemlig hver av komponenterne fortymles met] den 

 anden oplosning, og ved sterkere fortynding eges det osmotiske tryk ; for- 

 holdet er underkastet Henry Dai.ton's lov, der gjelder for gasarters tryk 

 D: at hver opløsnings osmotiske tryk maa beregnes efter den samlede 

 vædskemængdes volum, h\-ori saltet befinder sig, uden hensyn til andre 

 saltes tilstedeværelse. 



Udelukket er 'vel heller ikke, at blodlegemernes vitale egenskaber 

 kunde spille en rolle, der ikki' er underlagt fysiko-kemiske love. 



Skal vi nu ved hjelp av hæmatokriten eller lignende metode værd- 

 sætte volumet av blodlegemerne o: det rumfang, disse indtager i blod- 

 plasma — ikke deres absolute masse — paa et bestemt tidspunkt, stiller 

 det spørgsmaal sig til besvarelse, om alt kapillærblod hos samme person 

 har samme sammensætning selv inden det korte tidsrum, et og samme 

 forsøg varer? 



Det er jo netop paa dette kargebet, den vasomotoriske nerveindllydelse 

 gjor sig mest gjeldende, og karrenes storre eller mindre f^'lde har antagelig 

 stor indllydelse paa blodets sammensætning. Cohnstein og Zuntz iagttog 

 ved irritation av rygmarven hos froske kappilærkarrene sammentrække sig 

 saa sterkt, at blodlegememasscn tydelig saaes formindsket (»vasa serosa«); 

 K. Laker (cit. efter Rei.nert) har tillige gjort opmerksom paa, at blodets 

 sammensætning inden kapillærkarret er forskjellig, alt eftersom man be- 

 fragter den axiale ström eller de perifere lag; hvilken indflydelse nu ved 

 karrets aabning det ene eller det andet stromlag vil komme til at udove 

 paa bloddraabens beskaffenhcd, vil avhænge meget av karrets vidde og 



