tgiO. No. 6. DE MØRKE MAANEDERS INDFLYDELSE PAA BLODET. I3 



ved at tage blodet dircktf fra en storrc vene ved hjelp a\- en vel renset, 

 glodet, nieii cederolje indoljet platina-iridiumspids, der i tilfælde niaatte 

 være indfældt i en yderst tin fals paa Koeppes pipette, saa spidsen let 

 kunde Ijernes. Derved vilde man ogsaa kunne undgaa kapillærkrcdslobet, 

 hvor vekselvirkningen nielleni blodet og den interstitielle vævssaft som 

 sagt foregaar livligst, og hvor kredslobsforstyrrelser lettest avmerker 

 sig; CoHNSTEiN og Zf.NTZ har i analogi hermed fandet, at blodlegeme- 

 antallet i prover taget samtidig ikke varierer synderlig i de forskjellige 

 storre kar (vener som arterier); Bi.KniTREU fandt ligeledes N-gehalten om- 

 trent ens i vener som arterier i de tilfælde, hvor sterkere kredslobsfor- 

 styrrelser kunde undgaaes. 



Tiden, som hengaar, indtil opsugning sker, har betydning, forsaavidt 

 som fordunstningen fra det varme blod sker meget hurtig, og de forskjel- 

 lige prover blir derved mer koncentreret, jo længere tid der medgaar; 

 man maa betænke, at der her altid er minimale mængder blod, der bruges 

 til forsøgene (til blodlegemevolumbestemmelsen efter Koeppe 15 — 20 mnv' 

 pro pipette). Ogsaa denne ulempe kunde undgaaes ved den ovenfor an- 

 tydede anordning. 



Blodlegemernes absolute volum i plasma giver kun oljemetodcn; men 

 den er vanskelig praktisk at utlfore, da den kræver den pinligste renlighed. 

 Til vort oiemed, hvor det gjelder den relative bedonimelse, kan godt an- 

 vendes den lettere metode : at tilsætte en koagulationshemmende saltoplos- 

 ning — det saakaldte »indifferente« 2' o ^'o kaliumbichromat. Den har 

 ved forsøg vist ikke at ændre blodlegemernes form ; men da bedømmelsen 

 herav kun hviler paa et subjektivt skjon (mikroskopisk undersøgelse), kan 

 man selvfølgelig ikke være sikker paa, at saa er tilfældet, saa meget mer 

 som Koeppe ved sammenligning med oljcmetoden har godtgjort, at selv i 

 de saakaldte »indifferente« oplosninger sker der en paavirkning av blod- 

 legemernes volum; i forsøg 13, 14 og 15 giver oljemetoden værdier, der 

 diflfererer fra ' o — 4,1 "/g ved sammenligning med prover tilsat 2' o " u 

 kaliumbichromat. Nogen absolut -indiflerent«' saltopløsning gis der 

 altsaa ikke. 



Med isosmotiske oplosninger av forskjellige salte har nu IvocrrE allige- 

 vel hos samme person og i samme bloddraabe faaet helt igjennem over- 

 ensstemmende resultater, og det tiltrods for — efter hvad jeg kan skjønne 

 — at han ikke har været noie med at tilsætte samme volum opløsningsvædske 

 til samme volum blod, hvad der efter ovenstaaende synes at maatte være 

 absolut nodvendigt, foråt det osmotiske tryk i vædsken skal bli ens ' 

 det ene som i det andet forsøg. Feilen i saa henseende synes mindre, 



