igiO. No. 6. DE MØRKE MAANEDERS INDFLYDELSE PAA BLODET. 17 



middelverdi som rettesnor for det normale tal maa jo kun opfattes som 

 teoretisk Spekulation. 



Daland's prover paa samme person gav ogsaa fra 8 — lo *'o forskjel. 

 Hans metode har den fordel, at han suger blodet forst op. 



G.\rt.ner's '>\'erbesserung^' av Hedins metode bestaar deri, at han 

 blander vædskerne direkte i byretten, der skal centrifugeres. Han suger 

 ogsaa fortyndingsvædsken forst op i pipetten, lige.soni han brugcr en vil- 

 kaarlig mængde derav (8 — lo gange blodvolumet). Avlæsningen er dob- 

 belt saa fin som paa Hedin's apparat. Resultaterne S3'nes overraskende 

 stabile, idet hos en frisk mand variercde volumet i 7 forsog flere dage i 

 træk kun fra 46 " -48 "/q, hos en anden (sig selv) i 15 forsog kun fra 

 42—44 Ob. 



Max Herz undgaar at benytte saltoplosninger. Hans tal gir saa- 

 ledes det absolute volum i plasma. Den pinligste noiagtighed maa her 

 kræves; at anvende voksprop vil betydelig oge vanskeligheden i saa hen- 

 seende. At han faar en større volumprocent end G.\rt.\er, er indlysende, 

 naar saltenes indvirkning paa blodlegemerne tåges i betragtning (Herz 

 40,7 — 42 " uj med Gärtners metode 39 " ,)). 



M. & L. Bleibtreu's princip for volumbestemmelsen ved at beregne 

 N-gehalten i en blod-saltblanding synes mig at være den metode, der 

 sikrest vil undgaa tekniske feilkilder, h\is alle dens forudsætninger ellers 

 holdt stik. Bestemmelsen sker her i defibrineret blod, idet B. tinder, at 

 N-gehalten er omtrent ens i defibrineret og ikke-defibrineret blod; herav 

 slutter de, at den mængde fibrin med iværende blodlegemer og serum, 

 der ved defibrineringen fjernes, nøie svarer til en tilsvarende volummængde 

 friskt blod. Men om nu N-gehalten i begge tilfælde er den samme, kan 

 derfor godt procentgehalten av blodlegemer resp. serum være forrykket, 

 idet der kunde jo tænkes fjernet mer blodlegemer og forholdsvis betydelig 

 mindre serum eller et vandrigere og N-fattigere serum end det oprindelige; 

 fibrinnettet skulde jo være dannet væsentlig av plasmaets æggeh vidde; 

 herved ændres jo fbrlmldet iiullem blodlegemerne og serumet i den til- 

 bageblevne vædske. Saa meget mer maa man drage i tvil, at \olum- 

 procenten i defibrineret som i udefibrineret blod er den samme, som man 

 endnu ikke er kommet til enighed om, hvorvidt og i tilfælde i hvilken grad de 

 røde blodlegemer tager del i fibrindannelsen ; ialfald maa disses form og volum 

 betydelig ændres ved den mekaniske procès ved defibrineringen. Angaaende 

 min øvrige kritik av metoden henvises til originalarbeidet. B's tal skulde 

 give os værdien av blodlegemernes absolute masse — ikke det volum, 

 som de indtager i plasma; denne størrelse er nemlig paa grund av blod- 

 legemernes bikonkave form altid noget større end den forstnævnte. En- 



Vid..Selsk. Skrifter. 1. M-N. Kl. No. 6. 1910. 2 



