l8 w. GRIMSGAARD. M.-N. Kl. 



kelte tal viser dette forhold tydelig: I defibrineret menneskeblod (post 

 mortem) gir volumbestemmelsen efter Gartner's hæmatokrit i to forseg 

 37,25 °/(i og 42,75 "'(,, medens efter B.s metode resp. 25,79^/0 og 25,16% 

 — en forskjel fra 11,46 <*/o — iTt59'^lo', den store forskjel maa vel ogsaa 

 for en del tilskrives metodernes forskjellighed, ligesom vel ogsaa blodets 

 »viscositet« her har bet3'dning (se foran |. I forseg med heste- og svine- 

 blod gav spontan sedimentering større værdier, 32,55 "\,, 45,6 "■■(, og 

 54,30/0, end ved B.s metode, resp. 25,4 » 0, 37;7 "/o og 42,69 »0 (ofr. Berl. 

 Kl. Woch. 1893, No. 31). 



Den lettest udferbare, men desværre ogsaa svageste metode synes mig 

 at være Grawitz's; den er omtalt i hans lærebog -Klinische Pathologie des 

 Blutes« side 34. Da jeg selv har benyttet mig av denne, maa jeg lidt 

 nærmere omtale samme: 



Mængden av tilsat natriumoxalat er ikke den samme i de forskjellige 

 prøver; dette vil, særlig naar man tager i betragtning saltets store disso- 

 ciationskoefficient (2,44), let kunne gjøre forsøgsanordningen noget ulige, 

 naar de forskjellige prøver skal sammenlignes. 



Heller ikke er det muligt at kontrollere, om den samme mængde blod 

 benyttes. 



Avlæsningen er ikke paa langt nær fin nok ; særlig vil den smale 

 ende av røret, der er fyldt med det bundfældte, ikke oploste salt, gjøre 

 det vanskeligt at stille skalaens o-punkt netop paa det rette og samme sted 

 hver gang; den udtrukne smale ende er ikke lige lang i de forskjellige 

 rør, heller ikke lige tyk. 



Nogen fordunstning fra overfladen i det lange, trange rør har jeg 

 ikke kunnet paavise, — ialfald er denne saa minimal, at den er for intet 

 at regne. 



Angaaende tiden, naar avlæsningen skal foregaa, henviser jeg til mine 

 originalforsøg og de under teknikken gjorte bemerkninger. 



Det er vanskeligt helt at undgaa koagulation i blodlegeme-massen, 

 selv om den ovenstaaende serumvædske er helt blottet for koagler; findes 

 der spor av fibrinudfældning langs rørets vægge, maa selvfølgelig prøven 

 forkastes. 



Opsugningen av blod maa ske let og hurtig; — blodet maa ikke under 

 opsugningen i flere pipetter ad gangen avtorres paa fingeren, da ellers 

 fibrinnedslaget paa huden straks vil fremkalde koagulation i det udflydende 



