48 w. GRIMSGAARD. M.-N. Kl. 



Her er der visse momenter, der formentlig — ialfald delvis — maa 

 \-ære fælles for alle de herhen hørende modifikationer av metoden : 



Hæmoglobinet er ikke det eneste farvede element i blodet. Plasma har 

 sin egen farve, der veksler fra vandklar til gulagtig; serums farvestof 

 »serochrome« skal efter Gilbert og Herscher (Semaine med. 1901 s. 390) 

 være svagere om vinteren end om sommeren ; enhver æggehviddeoples- 

 ning veksler i farve alt efter sin koncentration. Disse forhold maa derfor 

 influere noget paa farvens mætningsgrad i de forskjellige prover; serums 

 normale æggehviddegehalt er 7,6 "0, men kan under patologiske forhold 

 variere bet^-delig (f eks. 4,4 "0 og 15,3 "„ resp. i nefrit og cholera). 



\'ed Iwjistaiid synes en hæmoglobinoplesningsfarve at forandre sig; 

 M.WER fandt saaledes en formindskelse av fra 0,9 " y — 6"o P'", times hen- 

 stand ved Fleischl's hæmometer |1. c, s. 208 f); gjennemsnitlig avtog 

 prøven i 10 forseg med 3 "0 i lebet av 54 minutter; derimod i den vanlig 

 brugte fortynding og inden den tid, der medgik til et forseg, kunde han 

 ingen forandring paavise. Jeg har i denne henseende opkastet det spergs- 

 maal, om man i de metoder, hvor hæmoglobinet ved tilsætning ikke for- 

 andres, kan være sikker paa, at al hæmoglobin er gaaet over i oxyhæmo- 

 globin; vel er det saa, at dette sker ved umiddelbar berøring med luften, 

 men her kan det jo tænkes, at saa ikke altid blir tilfældet; et saadant 

 iorhold vilde selvfølgelig have betj'dning, da de to substanser er av 

 ulige farve; vi ved desuden, at selv arterielt blod indeholder konstant 

 mindst i "0 reduceret hæmoglobin ; man burde ialfald serge for, at blan- 

 dingen blir rort i efter at være bragt i cj^linderen (Fl.-Miescher's apparat). 

 Disse forhold har dog ingen betydning for den metode, jeg har benyttet 

 — nemlig Sahli's, fordi man her har overført hæmoglobinet til en hæma- 

 tinforbindelse, der synes at være et meget bestandigt farvestof, naar man 

 blot paaser, at oplesningens reaktion er den samme hele tiden (i Sahlis 

 apparat sur). 



Ved sammenligning av farverne kan der gjore sig saa store individu- 

 elle forskjelligheder gjeldende, at det ofte vil gjøre det vanskeligt at sam- 

 menholde forsøgsrækker fra forskjellige forfattere med hinanden; foruden 

 at den egentlige medfødte farveblindhed forefindes hos 3 "/o av mand- 

 kjønnet, — saa eksisterer der desuden efter Fleischl alle overgange fra 

 den rene rødgrønblindhed til den normalt seende; forskjellen i avlæsningen 

 hos saadanne kan belobe sig til hele 25 " u; 10 "/^ sees hyppig noteret 

 hos de forskjellige forfattere. Men om end perceptionsevnen for farven 

 som saadan er ens, kan de forskjellige individer vise stor forskjel i opfat- 

 telsen av nærliggende grader i fanwniianccn, hvad der \-il have stor betyd- 

 ning, naar det som her gjelder smaa differenser. 



