I9IO. No. 6. DE MØRKE MAANEDERS INDFLVDELSE PAA BLODET. 49 



Men selv om altid samme person udforer avlæsningen ved en forsogs- 

 række, vil ogsaa hos <lfii enkelte selv saavel opfattelsen a\' den rode farve 

 være forskjellig for de to oine, som erkjendelsen av de smaa nuancer i 

 farvetoncn — og dette sidste selv for et og samme oie. Tilfældige ydre 

 momenter kan her lægge sit plus eller minus til: træthed, forbigaaende 

 slaphed, øvelse etc. L.a.ache anforer i saa henseende, at han ved at ud- 

 hvile oiet kimde faa avlæsningsfeilen ned til ' ■< av den vanlige størrelse 

 (Mai.assez's apparat). Da jeg ikke kunde merke nogen forskjel i avlæs- 

 ningens resultat, om jeg brugte i eller 2 oine, har jeg ikke lagt nogen 

 vegt paa at benytte altid snmiiie oie, hvad der vel vilde være det retteste. 



Noget, som ofte voldte mig ulempe, var eniidringeii om de tidligere 

 fuiidiie værdier; uvilkaarlig paavirker den paa én vis maade avlæsningens 

 umiddelbarhed ; det hjalp endel, at jeg altid skjulte inddelingen bag den* 

 sorte ranmie paa Sahli's stativ; derved vil heller ikke eiet have disse 

 streger til fæste for sin opmerksomhed, og da den farveperciperende del 

 av retina er saa centrait begrændset, vilde dette i modsat fald muligens 

 svække opfattelsen av farven selv ; stregerne vilde ogsaa gi den nærmeste 

 del av opløsningen en ganske let mørkere skyggetone. 



Lyskildens art og intensitet spiller en vis rolle for enkelte av disse 

 metoder; Sahli's farveskala viser dog samme resultat i kunstigt som na- 

 turligt lys, hvad jeg flere gange har kunnet stadfæste rigtigheden av; jeg 

 har dog foretaget alle mine avlæsninger paa nogle faa nær ved petroleums- 

 lys, og altid ved nogenlunde samme intensitet; thi det kan nok være noget 

 i, at perceptionsevnen for de finere grader av farvenuancen er störst ved 

 middels lyssterke. 



Hvor avmaalingen av blodmængden sker i pipette, maa feilen ved 

 denne procès falde nogenlunde sammen med, hvad tidligere er fremholdt 

 under kap. 2 for blodtællingsmetodernes vedkommende. Et forhold, som 

 dog her er til den førstes fordel, er det, at der bruges relativt saa meget 

 større blodmængde: Det kvantum blod, man i Thoma-Zeiss's tællings- 

 apparat har at regne med, naar der tælles 256 kvadrater i '/ono fortynding, 



blir = ^'..nii X = o.ooo\' ninr' blod. [\'ierordï talte alle blod- 



4000 



legemer i 0.004 nini'' blod; i senere fortyndingcr reduccredes blodmængden 



til 0,000004 — 0,000001 mm-'; Potain's blodmængde var — X = 



"50 100 



0,0002 mm''|. I S.^iiLi's apparat blir hele blodmængden 20 mm'^ be- 

 nyttet, altsaa ca. 67 000 gange saa stor mængde, hvad paa forhaand skulde 

 gjøre metoden mere tillidvækkende, hvis ellers alle de øvrige forhold 

 var lige. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1910. No. 6. 4 



