igiO. No. 6. DE MØRKE MAANEDERS INDFLYDELSE PAA BLODET. 63 



skvlii liar valgt de nannte niiildcltal, har mine værdier kim betydning i 

 relation til mine egne torsog og kan ikke helt tjene til sammenligning med 

 antlre forfatteres \ærdier; jeg maatte da have lagt mine egne fundne 

 middeltal til grund for beregningen. 



Av tabellen (22 a) sees det, at gl. v. i iiiorkctidcit nv/oi^vr/or alles vedkom- 

 tueiulf, idet jeg da ikke regner med det lille plus, sum A udviser (+ 0,8 " „I; 

 gjennemsnitlig for 5 personer (li, C, E, F, C) -^- j./ö "/„ av middel- 

 tallet for hele rækken. D udviser ligeledes i selve inorkelideii en avtagende 

 gl. V., idet difterenscn mellem I og 111 periode av samme udgjor -^ 9,3 "'o; 

 hos de tiltlvttede IB, C, Dl viser gjennenisnittet et storre -=r end hos de 

 indfødte (resp. ^ 8,6 og -!- 3,8 "„; tåges A med, faaes resp. S- 6,3 og 



^ 3.8 %). 



Differensen mellem største maksimum og minimum er stor: i lystiden 

 gjennemsnidig 11,13 "u og i mørketiden 26,7 "u; udregnet særskilt forde 

 indflyttede faaes i lystiden 13,4 "'n og i mørketiden 29,2 %, for de ind- 

 fodtes vedkommende resp. 8,8 " og 24,3%); forskjellen her er altsaa ikke 

 saa stor som forud beregnet for hæmoglobingehaltens vedkommende. Størst 

 differens viser B i mørketiden: hele 41,8 " n (indflyttet). 



Disse relative værdier er altsaa fundne, uden at jeg dog vover, ud 

 ifra hvad jeg tidligere har fremholdt, at tillægge dem nogen særlig betydning 

 til mit iiiemed; men sammenlicildt med hæmoglobingehaltens forhold, hvad 

 vi nu skal komme til, hur de jo ikke lidt sættes uti av lietragtniiig. 



Det fremgaar av tabel no 20 b som eitdeligt resultat, at hos alle for- 

 sogspersoncr synker luriiioglobiiigelialtcn i morketiden; dette minus varierer 

 fra -;- 0,4 (Gl til -^ 8,7 " „ (Bl; jeg bortser da fra D' s store differens 

 av -^ 19,1 "0, fordi der her forelaa kun et forsog i lystiden {"/,;) til sammen- 

 ligning. Særlig lærerig er forsøgspersonen D's tal, hos hvem selve morke- 

 tiden er delt i 4 perioder, og hvor hæmoglobinmængden stadig avtager med 

 resp. -f- 4,1, ^ 2,7 og -^ 3,6 — ialt for hele mørketiden -H 9,6 = 70,7 "/o 

 av hele periodens middeltal (89,61. Sammenlagt viser mørketiden for de 

 6 personers vedkommende (.\, B, C, E, F, G) et -i- 4,10 % og, tåges D 

 med, et ^ 5,05 %. 



Forskjellen er dog ikke større, end at den muligens falder indenfor 

 feilgrændsens omraade; men paa grund av den overensstemmelse, som alle 

 forsøg.spersoner udviser i dette forhold, kunde man muligens have ret til 

 den positive slutning, at 



mørketiden medfører en formindskelse av blodets hæmoglobingehalt. 



