6o HARBITZ OG GRØNDAHL. M.-N. Kl. 



av pusfyldte ganger omgivne av en ofte tyk zone av nydannet bindevæv og 

 av pneumonisk infiltrert lungevæv. I midten av abscessen findes da det 

 seige blodigfarvede pus med sine korn i — i kommunikation med bron- 

 chier. Ofte er det saa, at det primære aktinomykotiske focus er paafal- 

 dende litet. Det siger sig selv at da focus er omgit av en ofte tyk zone 

 av granulatiosvæv og dertil regelmæssig indeholder flere abscesser, vil det 

 nødvendigvis være forbundet med store vanskeligheter ved en operation 

 at faa aapnet samtlige og faa tjernet det purulent infiltrerte væv. 



Uthredningen sker nu paa den for aktinomykosen karakteristiske maate, 

 kontinuerlig til alle kanter. Regelmæssig og tidlig utbreder betændelsen 

 sig til lungens overflate. Enten kan der nu til en begyndelse komme en 

 betydelig ekssudativ betændelse med et purulent ekssndat i pleuralittlcii, ofte i 

 stor mængde, eller, og dette er hyppigere: der opstaar ved den sterke 

 irritation som actinomyces-soppen øver paa sine omgivelser, en kronisk 

 acihæsiv pleurit med ofte meget tykke {^l-i — i^ 2 cm. tykkel brede sklero- 

 tiske pseudomembraner, gjennemsatte av aktinomykotiske pusfyldte ganger. 

 Pleurahulen er isaafald avstængt, og en ekssudativ pleurit kan ei komme 

 i stand. Uvægerlig gaar utviklingen videre utad; periost over ribbenene 

 angripes, benene usureres, eller der kommer samtidig en ossificerende 

 periostit med bennydannelse. Dernæst infiltreres interkostalmusklerne og 

 videre rygmusklerne, det subkutane væv og endelig huden. Der dan- 

 ner sig et stort infiltrat, en ren svulstlignende masse, som for en væsent- 

 lig del bestaar av ødematost væv i periferien og indenfor dette rikelig, 

 gjerne fast granulationsvæv, samt av abscesser og fistelganger, som paa 

 kryds og tvers gjennemsætter infiltratet og kan forfølges indover i thorax 

 og helt ind i lungen, om end ofte med stor vanskelighet. 



Sitter infiltratet over nederste del av brystet, vil betændelsen ofte 

 brede sig nedover, infiltrere abdominalvæggen eller iumbalregionen, ikke 

 sjelden ogsaa frembringe retroperitonealt beliggende abscesser. Saadanne 

 danner sig dog oftest ad en anden vei, nemlig gjennem diaphragma, — ■ noget 

 som regelmæssig før eller siden indfinder sig i tilslutning til en lunge- 

 aktinomykose med utgangspunkt i de nedre lapper. Der kommer tillod- 

 ninger til diaphragma, en infiltration og gjennemvoksning av mellemgulvet 

 og en fortsættelse over paa abdominalorganerne. 



Sitter betændelsen paa liøire side, angripes leveren; oftest vil dette 

 ske baktil utad i det av peritoneum ikke beklædte parti; der danner sig 

 en fortsat aktinomykotisk betændelse med abscesdannelse i leveren utenfra 

 og indover, ofte i betydelig utstrækning. Og det er at merke, at denne 

 leveraffektion kan komme tidlig og allerede vise sig at være betydelig 

 utviklet forholdsvis snart etter at sygdommen har begyndt at gi sig til- 



