igiO. No. 7. AKTINOMYKÜSEN. 85 



et sklerotisk, dels graahvitt, dels blaasurt farvet bindevæv, hvori ligger ramol- 

 lerte opbløtte partier og abscesser, som indeliolder talrike større og mindre 

 graahvite actinomyces-korn. Dette infiltrat har paa enkelte steder gjennem- 

 brutt slimhinden, som er gjennenihulUt med fine aapninger som en sil. Mi- 

 kroskopisk findes her et konglomerat av aktinom^-kotiske abscesser med sær- 

 deles betydelig purulent infiltration og i pusset talrike store actinomyces-korn 

 av almindelig bygning. Infiltratet sitter i og paa serosa, med enkelte fortsæt- 

 telser indover til submucosa. 



Fra infiltratet i abdomen utgaar videre en bred, tyk streng til indsiden 

 av coecnm, samt 2 likeledes korte, men tyndere strenger til spidsen av appen- 

 dix og mesenteriet tor nederste parti av ileum. 



Ved undersøkelse av colon ascfiidens og corniin tandtes i slimhinden intet 

 abnormt, heller ingen infiltrater i væggen. Indmundingsstedet tor proc. ver- 

 mitbrmis i coecum er dækket av en bred, fremspringende slimhindefold. Appendix 

 er betydelig forandret, i sin helhet sterkt opsvulmet, men ujevnt, idet den 

 nederste halvpart, som tillike er knækbøiet indover, saa den omtrent staar i ret 

 vinkel til det øvrige, er sterkt utspilt og danner en avlang, blot, fluktuerende 

 masse, der er dækket med fibrinost ekssudat, hvorigjennem skinner gule foci. 



Proc. vermiformis lar sig sondere fra coecum. Efter opklipning viser den 

 sig at indeholde i hele sin perifere del et seigt, tykt pus, hvori talrike hvite 

 eller gulhvite større og mindre actinomyces-korn. Væggene er tildels meget 

 tynde, nekrotiske, næsten gjennembrutte, saa gule pusfoci skinner igjennem. 

 Den perifere opsvulmede del er ved en trang passage skilt fra den centrale 

 del av processus vermiformis, men fuldstændig obliteration var der ikke. 



Mikroskopisk saaes væggene av appendix sterkt celleinfiltrerte samt hunen 

 lyldt med pusceller, hvori typiske actinomyces-korn. 



Ved undersøkelse av tyndtarmen med dens mesenterium tandtes der et sted 

 paa ileunt like ved mesenterialranden et mindre infiltrât, bestaaende av talrike 

 smaa abscesser i sklerotisk væv. Efter opklipning viser det sig at en del av 

 disse abscesser har gjennembrutt slimhinden, som i et begrænset parti er 

 gjennemhullet samt blaasort farvet. Forøvrig fandtes intet ved peritoneum at 

 bemerke, ingen diffus peritonit, ingen andre sammenvoksninger. Mikroskopisk 

 findes et lignende billede som i de andre infiltrater i abdomen. 



Milten er stor, vegt 320 gr., litt fast av konsistens, rødbrun av farve. 

 .\myloid degeneration ikke paaviselig, tegningerne tydelige. Der paavistes en 

 enkelt miliær absces samt i den ene pol en nottstor absces fyldt med tykt, 

 litt seigt gult pus, hvori talrike smaa graahvite korn. Denne absces er noksaa 

 skarpt begrænset ved en pyogenetisk skiferfarvet membran. I væggen av denne 

 absces en del smaa typiske actinomyces-korn. 



Venstre nyre er stor (vegt. 225 gr.), litt blot, glat overflate, tegningerne 

 nogenlunde tydelige. Ved ventrikel, tarmer og pankreas intet at bemerke. 



Haire nyre er ogsaa forstørret, omtrent som venstre, og viser samme ut- 

 seende paa snitflaten. Den indeholder i nedre pol en næsten citronstor abs- 

 ces, som dels sitter i substansen, dels under kapselen, som tillike er pus- 

 infiltrert i ganske stor utstrækning. Abscessen er fyldt med seigt gult, tykt 

 pus, hvori sees mængder av de samme smaa graahvite gryn. Nedenfor denne 

 store absces er der et konglomerat av mindre abscesser. I sammenhæng med 

 disse abscesser i øvre pol er der ogsaa en purulent infiltration i en større 

 venestamme samt i forbindelse hermed en tromboflebit nedover, helt mot 

 hilus. Fra denne suppurative tromboflebit viser det sig forøvrig at der er 

 en fortsat infiltration gjennem venerne til hele ovre halvdel av nyren. 



Leveren er uttat sammen med diaphragma og brystorganerne samt en 

 del av høire brystvæg og de hermed sammenhængende fistler. 



Ved undersøkelse av disse organer viser det sig at der opad for høire 

 nyre, specielt utad og tildels baktil for leveren og videre paa utsiden av 

 høire nedre lungelap samt tilsvarende hertil i brystbedækningerne, er en 



