igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. 89 



■» 



Han kom sig godt, men der holdt sig stadig en fistel i ryggen med av- 

 sondring av pus, om end sparsomt. 



Sommeren 1902 kom der en sænkningsabsces til bækkenet, og der gjordes 

 en incision i ingvinalregionen (Tori> og Dobloug), hvorunder der uttømtes be- 

 tydelige mængder pus, som ikke skal ha indeholdt actinomyces-korn. 



Ca. -"/,, 1902 begyndte der at danne sig en frembugning i høirc Ininhat- 

 regioii, og den -■'in incidertes denne, og det uttømte pus indsendtes til under- 

 søkelse, og actinomyces-korn blev paavist. 



Siden dannet der sig en ny absces og fistel i luDibalres^ioiini, og herfra 

 opsamledes i''/2 1903 paany pus, som indsendtes til institutet. 



Dette pus (pr. prot. no. 93 — 1903) var tyndt, gulagtig, blodtingert. Det 

 indeholdt en del temmelig store runde, gulhvite korn, med en mørkere tlek i 

 midten ; desuten en hel del bittesmaa, saavidt synlige korn. De viste sig at 

 beståa av konglomerater av rosetlignende maiser, omgivne av en tyk zone av 

 leukocyter, men uten tydelig radiær stripning i periferien. I grampræparater 

 fandtes foruten talrike kokker en del utydelige og svagtfarvede traader. 



I den paafolgende tid behandledes han av dr. Dobloug, — bl. a. med 

 jodkalium gjenneni længere tid, og bedredes betydelig. Fistelen i ryggen 

 lukket sig først, fistelen i lysken vaaren 1905, og siden den tid har han været 

 helt arbeidsdygtig. 



I decbr. njoi) blev han igjen daarlig, fik smerter i maven og hadde 

 vanskelig for at gaa. Han behandledes av dr. Aarn.es, som mente der sand- 

 synligvis forelaa en appendicit. Der dannet sig efterhaanden en absces paa 

 huire laar litt nedenfor ingvinalregionen; denne aapnet sig spontant. Feber 

 hadde han blot et par dage. Han opholdt sig herunder i Kristiania, hvor vi 

 i februar igio fik anledning til at undersøke ham gjentagne ganger. 



Han var blek, temmelig anæmisk. Hadde ingen smerter ; spiste godt, 

 avføringen iorden. Han hadde i længere tid hat en ganske rikelig urinlad- 

 ning. Urinen viste sig lysgul, indeholdt adskillig albumin, ca. 1/2 "/oi mikro- 

 skopisk fandtes en del cylindre. 



Over basis av hoire lunge var der dæmpning. Dype, indtrukne ar over 

 høire side av ryggen, i lumbalregionen og ingvinalregionen efter de tidligere 

 abscesser. Desuten hadde han en pussecernerende fistel paa høire laar ; i pusset 

 lyktes det ikke ved to undersøkelser at paavise actinomyces-korn. 



I april 1910 fik vi gjennem dr. Koritzinsky besked om at J.s tilstand 

 var uforandret eller snarere noget forværret. Ingen nye abscesser. 



Da vi ikke kunde erholde typisk aktinomj'kotisk pus fra ham, hadde vi 

 ingen anledning til her at foreta kulturforsøk med soppen. Derimot foretoges 

 med en prøve av hans blodserum koniplementfiksations- og agglutinationsfor- 

 søk (cfr. kap. VI). 



Epikrise: Efter sygdommens begyndelse er der her vistnok al grund til 

 at tro at utgangspunktet er abdomen, muligens appendix. Eiendommelig er 

 isaafald det hurtig indtrædende empyem. 



Prognosen maa vistnok antages at være daarlig; amyloid degeneration er 

 vistnok allerede indtraadt. 



Kasus XXV. Actinomycosis ahdoiiiiiiis. 



45 aar gml. mand, handelsreisende, hadde hosten 1890 anfaldsvis 

 smerter i abdomen. Ved juletider 1890 merket han et infiltrat, som strakte 

 sig fra ligam. Poup. til umbilicus; det gik tilbake for det meste i løpet av en 

 maaned. I marts 1891 kom der et nyt haandflatestort infiltrât i høire fossa 

 iliaca, senere febrilia. Han indlagdes paa RH. s Kir. -avd. -B. 



~^'n 1891. Der fandtes da en træhaard jevn resistens i høire side av 

 abdomen ; i dette infiltrât føltes der opad for høire spina ilei ant. et bløtere 

 parti, hvorfra ved incision -■'/^ uttømtes ca. 320 gr. tykt, graagult, stinkende 



