92 HARBITZ OG GRØNDAHL. M.-N. Kl. 



abscesser og fistler vil ogsaa her være tilstede, og endog ofte meget uttalt, 

 fordi lokalisationen til peritonealhulens vægger i og for sig vil befordre en 

 utbredning med dannelse av nj'e foci. Ofte er ømfinddighet og smerter 

 litet uttalte. 



Fchcr er ogsaa ofte et litet fremtrædende sj'mptom og kommer sent. 

 For en stor del hænger vel dette sammen med infektionens art. Er der 

 en blandet Infektion (av actinomyces, pyogene bakterier og forraadnelses- 

 bakterier), vil der oftest være feber, ofte yderst uregelmæssig i sin art 

 og i sit forløp. En saadan blandet Infektion vil man i ethvert fald faa 

 naar abscesserne har aapnet sig, saa fistlerne staar i direkte kommunikation 

 med utenverdenen; ofte vil den ogsaa foreligge før, betinget i den primære 

 Infektion (f eks. med et fremmedlegeme fra tarmen av), hifektionens art 

 betragtes av enkelte for saa væsentlig med hensyn til det kliniske billede 

 og sygdommens forløp at de inddeler sj'gdommen i stadier herefter; 

 saaledes deler f eks. Lanz perit3'phlitis actinomycotica i: i) invasions- 

 stadiet, 2) andet stadium med monoinfektion og 3I tredje stadium, det floride 

 stadium med blandet Infektion. 



Hvor sygdommen ender docielig, vil aarsaken gjerne være en tiltagende 

 anæmi, avmagring, og kacheksi betinget i den stadige og fortsatte suppura- 

 tion; amyloid degeneration i de indvendige organer ser man heller ikke 

 sjelden. En rask utbredning intraperitonealt eller dannelsen av store 

 sænkningsabscesser vil paaskynde den dødelige utgang; likeledes en 

 metastasering til leveren eller andre indvendige organer f. eks. lungerne. 

 Sygdommen kan ogsaa arte sig som en akut infektionssygdom fra først av 

 med tilbøielighet til spredning ved embolier; dette er dog sjelden. 



Forløpet av s\'gdommen er meget forskjellig. I vore tilfælde har 

 sygdommen varet fra 'o aar (f. eks. kas. \'III, XV'1, XVII, XXIll til 

 4 — 5 aar (f eks. VI, X), ja endog 8—9 aar (cfr. kas. XXIV og XX\'I|; 

 som oftest dog et par aar. Man kjender ogsaa eksempler paa et adskil- 

 lig langvarigere forløp med récidiver med maaneder, ja endog aars mellem- 

 rum; ikke sjelden kan betændelsen nemlig holde sig latent og avkapslet i 

 længere tid. I vor kasuistik har vi eksempler paa abdominalaktinomykoser 

 hvor der flere aar før de sikre sj'gdomssymptomer satte ind, har været 

 smerter i abdomen eller en forbigaaende appendicit, som muligens kan ha 

 været betinget i en aktinomykotisk betændelse som imidlertid for en tid 

 var gaat tilbake (cfr. kas. X, XX). Av stor interesse er kas. XXIV, 

 hvor den primære aftektion maa antages at være en appendicit, uagtet de 

 første alvorlige symptomer var et empyem. Efter Operationen for dette 

 empyem tråk sygdommen i langdrag, og i de 8 paafølgende aar (han lever 



