igio. No. 7. AKTINOMYKOSEN. 97 



og Sterke symptomer f. eks. fra urinblæren. Herpaa maa dog ikke lægges 

 for megen vegt ; erfaringen viser at der ogsaa ved de almindelige utgangs- 

 punkter fra tarmkanalen kan komme tidlige intraperitoneale abscesser med 

 sænkninger til det lille bækken og symptomer fra urinblæren. \'ore 

 kasus nr. XXIII og XXVI er gode eksempler herpaa. Et gjennembrud med 

 uttønimelse av aktinomykotisk pus gjennem urinblæren vil isaafald kunne 

 finde sted, cfr. vor kas. XXIII, hvor det endog lyktes at rendyrke soppen 

 fra kornene i urinen. Primære aktinomykotiske abscesser i ovaricnic er 

 beskrevne (f. eks. av Bostrom) — tildels med sandsynlig indgangsport 

 gjennem tarmen. Ikke sjelden er de forste abscesser kommet i bindevævet 

 rundt rectum. 



Abdominalaktinomykosens patologiske anatomi viser et broget bil- 

 lede, ikke saa meget hvad angaar arten av de patologiske forandringer som 

 mere utbredringsinaaten og kouiplikatioucnie, hvad der da ogsaa er gründen 

 til det yderst vekslende kliniske billede. Uagtet man maa forutsætte at 

 Infektionen sker gjennem slimhinden et eller andet sted, er det dog som 

 nævnt saa, at dette sted i regelen ikke lar sig paavise; slimhinden findes 

 intakt. 



Der er dog ogsaa beskrevet en slinihiinlcakfiuoiiiykosc i tarmkanalen ; 

 men rigtignok foreligger der blot en eneste observation til grund herav, 

 Chiari's merkværdige kasus: Hos en 34 aar gml. mand, som døde av 

 paralysis general., fandt han tilfældig i tyktarmen i et begrænset parti av 

 slimhinden et infiltrat eller belæg som var gjennemsat av gule og brune 

 aktinomykotiske korn; slimhinden var tillike katarrhalsk afficert i nærheten. 

 Dette bekræfter forsaavidt blot regelen om at saadanne aftektioner ellers 

 mangler. 



En undtagelse danner betændelser med primær infektion gjennem proc. 

 vermiform., hvor man som nævnt ofte vil finde utgangspunkt. Oftest vil 

 man dog blot finde en aragtig procès i appendix, eller appendix er om- 

 dannet til en aragtig streng, eller der er en perforation fra appendix ut til 

 de aktinomykotiske abscesser. Men undertiden er der ogsaa i selve appendix 

 ansamling av aktinomykotisk pus med talrike korn foruten abscesser ellers; 

 kaßus XXII er en god illustration herav. 



Ogsaa en aktinomykotisk betændelse / se/t'<? to rw^fl^^^r«, »intramuralt«, 

 er beskrevet (f. eks. av Hofmeister), men er ogsaa yderst sjelden. Regelen 

 er at man fra forst av faar et aktinomykotisk infiltrat med abscesdannelse 

 / riler utenfor pcritoiieimi. Dette er det almindelige, hvor utgangspunktet 

 saa end er. 



Det karakteristiske ved utbredniiigcn av en aktinomykotisk betændelse 

 i denne kavitet viser sig baade derigjennem, at soppen volder en sterk reak- 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M..N. K.1. 1910. No. 7. 7 



