igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. IO3 



Ved ii>i:/ersøke/se av de/ «iiipiilir/i' ai; iiistitiitet tilseiuite heii (pr. prot. no. 

 202 — 1901) fandtes huden steikt infiltrert samt besät med ar og gjennem- 

 hullet av fistler. Fistlerne forte ind til abscesser og bugtede pusfyldte ganger 

 omgivne av skjørt, gulhvitt, nekrotisk væv, — væsentlig beliggende i det sub- 

 kutane bindevæv, samt imelleni musklerne (saaledes en større absces melleni 

 in. soleus og mm. gastrocnemii og en anden mellem ekstensorerne paa leggen). 

 Ogsaa benet, saavel fibula som tibia, var arrodert. Endvidere var knæleds- 

 kapselen svullen og tyk og sj-novialis bedækket med gulhvite fleskete masser; 

 i bruskene hist og her eiendommelige smaa, arroderte partier. 



Patienten utskreves fra sj-kehuset i bedring '^^/^ 1901. Efter hjemkomsten 

 var han en tid noksaa bra, — fik ingen nye abscesser ; men snart indfandt 

 der sig en kronisk diarrhoe, han magret av og døde november 1902 (amj'loid 

 degeneration?). 



Kasus II. Actiliomycosis cutis Itracchii. 



Folgende kasus har overlæge Alexander Holst i Trondhjem velvillig 

 meddelt os: En ung mand fik en kitl pan overarm, — noget som hadde ut- 

 viklet sig i løpet av et par maaneder. Overlæge Holst inciderte kulen og 

 fandt litt pus, som bragte mistanken hen paa aktinomykose. Ved mikroskopisk 

 undersøkelse bekræftedes diagnosen (av overlæge Holmsen). 



Han brukte en tid jodkalium og blev fuldstændig bra. Infektionsmaate 

 og utgangspunkt forøvrig ukjendt. 



Primære hudaktinomykoser er, sammenlignet med de øvrige grupper, 

 likesaa sjeldne som de sekundære er hyppige, hvilke sidste oprindelig skri- 

 ver sig fra infektion gjennem en slimhinde og betinges i abscesser som siden 

 bryter ut gjennem huden. Anatomisk vil den primære hudaktinomykose kunne 

 ytre sig imder mange former. Enten har man simpelthen en absces fyldt 

 av aktinomykotisk pus, endende hurtig med helbredelse ved hensigtsmæs- 

 sig kirurgisk og medikamentel behandling i likhet med de hyppige sekun- 

 dære hudaktinomykoser i ansigtet og paa halsen. Vor kasus II er et godt 

 eksempel herpaa. I andre tilfælde danner der sig senere et ulcus med 

 mere kronisk forlop. Eller man ser et mere utbredt infiltrât med gjennem- 

 brud av abscesser hist og her og kronisk forløp; adskillelsen fra kroniske 

 infektiöse betændelser i huden av anden art kan da ofte være vanskelig. 



Eller man har for sig kroniske haardnakkede flegmonosc betæmlelscr, 

 med stadige récidiver, med fortsat utbredning saavel til siderne som i dyb- 

 den og isaafald trængende ind i og gjennem alle væv og organer, — 

 ind i ben, ind i led etc. Store operative indgrep kan da bli nødvendige, 

 f. eks. amputationer av en ekstremitet. Vor kasus I er et godt eksempel 

 herpaa. Det er ogsaa saa, at adskillige av de beskrevne eksempler paa 

 primære hudaktinomykoser netop har hat sit sæte paa ekstremiteterne, paa 

 hænderne og fingrene eller især paa leggene. 



Dette hænger forøvrig sammen med infektionsmaateit. Ti vistnok er 

 det saa, at en del tilfælde kommer spontant, uten noget holdepunkt for 

 hvordan huden er blit inficert (cfr. kasus II|, men i mange, ja vel i de 



