igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. II9 



slutning til en klar og sikker forutgaaende læsion. Her maa man fuldt ut 

 kunne anerkjende muligheten av en samtidig infektion med actinomyces. Den 

 under hudaktinomykoserne nævnte kasus I er et eksempel herpaa: sandsyn- 

 lig læsioner og infektion ved ti-anipning av korn i en lade; betændelsen 

 Ytret sig her nærmest som en flegmonos betændelse i hud og indenfor liggende 

 blotdele. 



Især synes disse tilfælde, som rimelig kan være , at ramme jordarbeidere. 

 Bt:RTH.-\'s før i korthet refererte tilfælde hører hit. Et andet eksempel er med- 

 delt av Kopfstein * : Under markarbeide stak vedkommende patient en del 

 snerp ind i et saar i haanden ; de fleste av disse snerp lyktes det hende at 

 faa trukket ut, og saaret tilheltes. Men 5 uker efter begyndte der at utvikle 

 sig en uomfindtlig nøttstor tumor, som efterhaanden i løpet av maaneder om- 

 dannet sig til en absces ; i pusset blev fundet actinomyces-korn og 3 snerp. 



1 samme klasse kan stilles v. Bondorkk's kasus : aktinomykotisk be- 

 tændelse i øret efter læsion av et aks, og en nyere observation av Okuxikwski 1 : 

 læsion i fingeren med halmstråa, sammesteds en aktinomykotisk betændelse og 

 en progressiv, dødelig forløpende phlegmone i direkte tilslutning hertil. 



Lignende hudaktinomykoser er set opstaaede efter stik av træfliser (E. 

 Müller), efter skjæresaar med et glasslykke (Eliasson), efter stik med hø- 

 finffel (TusiNi). En egen gruppe danner de ikke sjeldne aktinomykoser efter 

 lii>ili'üp(irk (v. Bergmann)' og /ics/c/ii/". 



Man har ment at kunne styrke beviset for Infektionen med plantedele 

 endog ved en din'kte pnavisning av soppen paa planter. Det lyktes 

 nemlig snart at rendyrke actinomyces-arter paa fugtig jord (Lieberm.ann) fra 

 stråa, kornarter etc, og man mente uten videre at kunne slutte at de 

 rendyrkede arter var identiske med de patogene, hos mennesket fore- 

 kommende, likesom man ogsaa som nævnt uten videre identificerte actino- 

 myces bovis et hominis med hinanden. Det faldt derfor ogsaa likesom av 

 sig selv at man naar man fandt actinomyces-arter eller actinomyces-lignende 

 dannelser f. eks. i svulster i kariöse huler i tænder etc, ogsaa identificerte 

 disse med den patogene actinomyces hominis. 



Dette er fuldstændig forhastede slutninger, som hviler- paa et ufuld- 

 stændig kjendskap til actinomyces-arterne og har avstedkommet urigtige 

 beskrivelser av actinomyces hominis, saavel hvad angaar dens morfologi 

 som dens biologi. Dette kommer vi noiere ind paa senere i den bak- 

 teriologiske del. Her skal vi blot fremhæve for det ferste, at det endnu 

 ikke er bragt sikkert paa det rene hvorvidt actinomyces hominis og bovis 

 er samme art, og dernæst at man vel maa erindre, at der forekommer en 

 mængde av botanikere endnu forholdsvis litet studerte actinomyces-arter som 

 ikke er patogene for mennesker eller dyr; det er sandsynlig at der er 

 væsentlige forskjelligheter i disse arters og de patogene actinomyces-arters 

 utseende, vekstmaate etc. ; men endnu er dette forhold ikke nærmere 



' Cit.. efter Noesske. 



2 Den sidste kasus meddelt av Classen : .,Tiimor" i overarmsmuskulatiiren hos en mand 

 efler et hestebit. 



