I20 HARBITZ OG GRøNDAHL. M.-N. Kl. 



Utredd. \'i henviser herom til cand. real. H.\gem's undersøkelser over 

 actinomyces-arter i naturen, som er anstillet paa vort initiativ netop med 

 dette maal for oie. 



Men tiltrods for disse meget berettigede indvendinger er det allikevel, 

 med støtte i den forholdsvis h^-ppige paavisning av plantedele eller andre 

 corpora aliéna i aktinomj'kotiske abscesser, / nogett grad sandsynlig at 

 infektiotioi »icd actinojuvccs skcr ad indirekte vei, med sopper som holder 

 til i den fri natur og formodentlig især paa græs eller kornarter. Herfor 

 taler jo blandt andet den erfaring som man har gjort saavel med aktino- 

 mykose hos dyr som mennesker, nemlig at de paaviste dele av aks, halm, stråa 

 etc. er gjennemgrodde av actinomyces og endog paa en saadan niaate, at 

 man har ment at kunne slutte at soppen er vokset ut fra plantedelenes 

 indre. Saaledes vil Söderlu.nd ha paavist, at proliferationen skedde fra 

 sporerne inde i luftrummene i det stråa som han fandt som utgangspunkt 

 for en aktinom3'kose i en spytkjerteigang. 



Forskjellige muligheter kan opstilles. Man kunde tænke sig, og den 

 hypotese er først opstillet av Eliasso.n (1896), at actinomyces hominis 

 vistnok forekommer og lever utenfor den menneskelige organisme i den 

 fri natur, men her blot fører en saprofj^tisk tilværelse, er en slags lepto- 

 thri.x som ferst ved at komme ind i og opholde sig i den menneskelige 

 organisme erholder virulente egenskaper og virkelig kan bli patogen. 

 Dette er en hypotese som vi ogsaa siden skal gaa nærmere ind paa. 



Endelig maa nævnes J. H. Wright's hypotese av forholdsvis ny dato. 

 Wright benegter rigtigheten av Boström's hypotese om forekomst av 

 actinomyces hominis som sop (eller ofte antagelig som sporer (Baracz) eller 

 i andre former) paa plantedele og indtrængen med disse. Wright mener 

 der eksisterer '2 arter beslegtede sopper, en art som forekommer paa korn- 

 og græsarter i naturen, som danner sporer, og som overfort paa mennesker 

 eller dj-r vokser i diffust forgrente traader, men aldrig som kompakte korn ; 

 den derved fremkaldte s\'gdom kaldte han nocardiosis. Og dernæst den 

 egte actinom3'ces, som sandsynligvis forekommer i mundhulen og tarm- 

 kanalen som forgrente traader, og som gjennem læsioner og ofte ved hjælp 

 av corpora aliéna — altsaa tilfældig — f. eks. ved træsplinter, snerp, stråa 

 etc. kan bane sig vei gjennem en slimhinde og derpaa utbrede sig i legemet 

 under utvikling av de typiske korn. Skulde dette være rigtig, maatte man 

 lægge adskillig vegt paa de paaviste actinomyces-lignende dannelser i syge 

 kariøse tænder, i tonsiller, tarmindhold og heri muligvis se patogen actino- 

 myces i latensstadiet (altsaa temporært saprofytisk levende actinomj-ces-arterl. 



Man faar dog erindre, at de tilfælde hvor man virkelig har holde- 

 punkter for at actinomyces-soppens indtrængen er skedd — primært eller 



