5o0/„) = 45"o \ 

 = 14 ,, I 



126 HARBITZ OG GRØNDAHL. M.-N. Kl. 



Ervinc's^ sammenstilling av 100 tilfælde fra Amerika viste: 



Cervico-faciale Abdominale Pulmonale Hudagt. I alt. 



former. former. former. 



Helbredelse .... 36 (o; 67 "»I 5 U: 21,7 "„I 2 O: 10 "n') 2 



Bedring: 7 1^: 13.2 „I 5 W: 21,7 „ | 2 U: 10 „ ') 



Uhelbredede eller 



tapte av sigte . 5 (.i : 9,4 „) 3 (.1: 13 „ i (0 : 5 ,. I = g „ ^ 



Døde 5 (d: 9,4 „ i 10 10: 43,4 „ ) 15 0: 75 „ ) 2 lo: 50 „ ) =32 „ j 



53 23 20 4 =100 0,'n 



I saagodlsom alle disse kasus var ogsaa diagnosen klar og behand- 

 lingen rettet paa aktinom\-kosen, dels kirurgisk, dels intern ; nogen væsent- 

 lig forskjel i resultatet av behandlingen lot sig ikke konstatere ; specielt hvad 

 jodkalium angaar, syntes resultatet det samme hvad enten dette medikament 

 blev brukt eller ikke. 



Forløper aktinomykoseu letalt, hvad der ofte vil være tilfældet ved de 

 indvendige lokalisationer (især ved de pulmonale former), er dodsaarsakcn 

 foruten den omtalte generalisering av aktinomykosen ved utbredning hæma- 

 togent i andre tilfælde marasme og kacheksi, — ikke sjelden ogsaa en 

 amyloid degeneration — samt ofte ogsaa en kronisk septico-pyæmisk 

 tilstand. 



I saa tilfælde foreligger der en blandet Infektion, en sekundær Infek- 

 tion med p3'ogene mikrober, noget som selvsagt meget let, ja regelmæssig 

 vil Hnde sted under forløpet av enhver aktinomykotisk betændelse, nemlig 

 naar abscessen har aapnet sig, saa veien er aapen for Infektion utenfra, 

 eller ogsaa fra en slimhinde-tractus. En saadan sekundær Infektion synes dog 

 ikke generelt talt at virke egentlig bestemmende paa aktinomykosens forløp 

 eller at sætte noget særlig sterkt præg paa sygdomsbilledet. Sygdoms- 

 forløpet med sine eiendommelige træk i al sin variabilitet forøvrig be- 

 stemmes dog forst og fremst av selve den aktinomykoti.ske Infektion; det 

 er den som er aarsak til det karakteristiske i utbredning og forløp. 



Men her kan der reises et spørsmaal. Det er fremhævet at den 

 aktinomykotiske betændelse er en kronisk suppurativ betændelse; men er 

 det nu saa sikkert at aclliumivcrs-sop/^ni alriir kan frembringe en siippnrn- 

 tioni Eller er det ikke meget mere saa, at betændelsen allerede fra forst 

 av beror paa en blanding av actinomyces med andre, især de almindelige 

 pyogene mikrober. Herover har det hersket megen tvil, og en lang dis- 

 kussion knytter sig til dette spørsmaal. Allerede Bollinger, Ponfick og 

 B0STRÖM benegtet at actinomyces-soppen var pyogen, mens paa den 



' Bør sees paa med adskillig kritik li-fr. hvad der er anfort under de pulmonale formerJ. 



