igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. I29 



blaafarvningen av hæmatoksy linen forsvinder, og isteden derfor faar man en 

 difFiis av eosinen rødfarvet masse. 



For at paavise rosetterne og soppen vil det videre være nødvendig 

 at foreta særskilt baktrnefarvuiiig; vi har gjennemgaaende hertil benyttet 

 Gram's farvning med eosin, neutralrodt, anilinsafranin og toluidinblaat osv. 

 som kontrast. 



Som oftest vil man ved denne farvning faa se en opbygning av 

 mycelietraader meget tydelig. I midten har man gjerne en tæt masse av 

 sammenfiltrede, bugtede og forgrente, ikke sjelden kornete traader og i 

 periferien en radiær utstraaling hen mot Aen krans av leukoc^ter som omgir 

 kornene, men dog altid adskilt fra denne ved en homogen strukturløs 

 masse, som farves mer og mindre tydelig av kontrastfarven. Kornene gjør 

 indtryk av at være sammensatte av mindre, lost sammenføiede dele. De 

 danner heller ingen kompakt kugleformet dannelse, viser ofte en slags 

 aapen hilus og huleformet Centralparti, omkring hvilket rosetten er dannet. 

 Enderne av de utstraalende traader er spidse, gjennemgaaende tynde; kolbe- 

 formete opsvulmninger viser de gramfarvede traader aldrig. I de fleste til- 

 fælde, og dette gjælder særlig de virulente former, faar man ikke se kolbe- 

 fonnete dannelser farvet av kontrastfarven, blot denne homogene perifere 

 zone omkring rosetten. I et faatal av tilfælde derimot, og dette gjælder 

 særlig de avirulente former, hvor processen er i tilbakegang, kornene delvis 

 forkalkede, og hvor kulturforsok slaar feil, der kan man se en typisk kolbe- 

 dannelse i periferien, saadan som man regelmæssig finder den ved de 

 kroniske kvægaktinomykoser. 



Er kornene degenererte eller gamle og forkalkede, forsvinder ogsaa efter- 

 haanden den traadete struktur; blot hist og her ser man endel sterkt 

 kornete traader, eller i endnu mer fremskredne stadier av degeneration kan 

 man ikke længer finde gramfarvede traader, men man har blot homogene 

 rødfarvede klumper av tildels uregelmæssig form og begrænsning. 



Foruten fuldt utviklede og typiske korn, som maa kræves for at kunne 

 stille diagnosen aktinomykose, finder man spredt utover i granulationsvævet 

 i nærheten av kornene gramfarvede traader liggende enkeltvis eller i smaa 

 bundter og knipper, av utseende og farvning fuldstændig overensstemmende 

 med mycelietraadene i de egentlige korn. Det er mulig man i dette fund 

 har for sig en spredning av Infektionen med dannelse av nye korn ; ialfald 

 er disse traader efter sit utseende neppe degenererte, likesom de heller 

 ikke er intracellulært beliggende — eventuelt i leukocyter. 



Det kan ogsaa erindres i denne forbindelse at man fra periferien av et 

 typisk bygget korn ofte ser endel lange traadformete forlængelser utover 

 i det omgivende pusinfiltrerte granulationsvæv. I og for sig er det rimelig 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1910. No. 7. 9 



