132 



HARBITZ OG GRøNDAHL. M.-N. Kl. 



er pusset stinkende, tyndt, blodtilblandet ; gründen hertil ligger i en blan- 

 dingsinfektion, enten primær tilstedeværende eller fremkaldt ved gjennem- 

 brud og fisteldannelse. Eksempler paa det sidstnævnte er det sterkt stin- 

 kende pus som man ofte moter ved aktinom^-kotiske tandfistler i forbindelse 

 med kariøse tænder. 



De aktinomykotiske henfaldsprodukter kan ogsaa forekomme i ekspek- 

 tomt og urin. I det sidstnævnte tilfælde vil urinens utseende ikke variere 

 meget fra en almindelig cj'stitisk urin ; reaktionen har i vore tilfælde 

 været sur; spor av blod kunde paavises (abdom. kas. XXI11|. 



Ekspektoratet kan derimot undertiden ha det av talrike forskere be- 

 skrevne seige, halvt glasagtige utseende, iblandet blodstriper, som naar man 

 engang har set det, senere gir mistanke om aktinomykose blot ved sit 

 utseende. Men paa den anden side har vi ogsaa faat ekspektorat med 

 litet karakteristisk utseende (abd. kas. XXII), hvor det var mucopurulent. 

 Eiendommelig slimet kan ogsaa, som allerede nævnt, ekssudatet undertiden 

 være i de serøse huler. 



I dette pus, ekspektorat, ekssudat eller urin finder man som karakteristisk 

 element actiuomyces-kortietie, hvis egenskaper noie maa kjendes, likesom man 

 vel maa erindre at kornene fra aktinomykotiske abscesser hos mennesker 

 og kvæg i mange henseender er forskjellige. 



Størrelsen er tildels meget variabel. \'istnok er det saa, at man har 

 en hel del, kanske de fleste korn omtrent av samme størrelse, \el utvik- 

 lede optil knappenaalshodestore; men ved siden herav moter man baade i 

 almindelig pus og i aktinomykotisk ekspektorat talrike bittesmaa korn, endog 

 saa smaa at de vanskelig kan sees. I visse former av ekssudative be- 

 tændelser, f. eks. i serøse huler, kan pusset omtrent utelukkende indeholde 

 saadanne bittesmaa korn (jfr. pulm. kas. Mil). I andre tilfælde, især ved 

 de langsomt voksende, kroniske former, kan kornene bli temmelig store (jtr. 

 cervik. kas. XII & XXVII). Man kan dog i det enkelte tilfælde av menneske- 

 aktinomykose vanskelig opstille aldersgrupper av korn, som f. eks. av 

 BosTRöM er gjort. 



Kornene er som oftest runde eller let ovale, lar sig let isolere, let 

 pille ut fra pus eller ekspektorat, til forskjel fra fremmede tilblandinger der 

 kunde ligne aktinomj'kosekorn. Under utpillingen kloves de større korn 

 ofte op i mindre dele; de bestaar med andre ord av sopkonglomerater. 



Kornenes lan'e er ikke, som det i de fleste lærebøker angives, svovl- 

 eller straagule, saaledes som man forøvrig kan se det ved kvægaktinomy- 

 kose. Farven er blekere, graahvit med let gulagtig skjær i almindelighet, 

 særlig naar de betragtes i paafaldende lys. Ser man derimot paa kornene 



