igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. I45 



mens der anlagdes kultur med de øvrige. Den vokste som et klumpet 

 bundfald i buljong, som forøvrig forblev klar; ældre kulturer kunde for- 

 kalke. Paa serum dannet den kolonier, der kunde bli næsten gule av 

 farve. Ældre kulturer fik lufthyfer. I kulturerne kunde traadenderne faa 

 kolbeformete opsvulmninger, traadene delte sig dichotomisk. Enkelte av 

 de podede marsvin døde angivelig med typisk mikroorganismefund. 



Denne mikrobe er senere undersøkt av Protopopoff og Hammer (1890), 

 der fandt at traadene faldt hen i korte staver. I ældre kulturer dannedes 

 korn (sporer) inde i traadene. Der kunde ogsaa dannes pigment. 



Det første oftentliggjorte forsøk paa at dyrke aktinomykose anaerobt 

 findes som en kort meddelelse av Bujvvid. Han dyrket saavel aerobt som 

 anaerobt, og det lyktes ad sidstnævnte vei at isolere en sop som paa over- 

 flaten av agaren vokste som sparsomme kolonier med mycelierøtter ned i 

 agaren. Hans avbildninger stemmer overens med hvad senere Wolff og 

 Israel fandt, Wright, Shiota og vi selv har set, og som ikke lar tvil til- 

 bake om at han virkelig har arbeidet med den patogene form. Bujwid 

 betegner soppen som fakultativ anaerob og benytter denne soppens evne 

 til at frigjøre den fra blandingsinfektion. Hans meddelelse er imidlertid kort 

 og temmelig ufuldstændig. 



Den første dyrkningsundersøkelse av systematisk art fremkom i 1890 

 og blev utførligere beskrevet i 1891 av Wolff og Israel, efter hvem 

 soppen tildels har faat navn. De rendyrket en sop som i det væsentlige 

 var anaerob, voksende bedst paa agar og i buljong og utelukkende ved 37 °. 

 Den dannet paa overflaten av agaren dugdraapelignende smaa kolonier, 

 som av og til kunde flyte sammen, og som hadde smaa røtter ned i agaren. I 

 hoi skikt vokste de i stikkultur ned i podelinjen og i buljong som en klump 

 paa bunden, mens væsken forblev klar. Aerob vekst var yderst sparsom. 



Det mikroskopiske utseende var som staver der i enderne ofte var 

 knopformet fortykkede. Ældre kulturer henfaldt h3'ppig i korn som blev 

 liggende i traadene. Endelig fik de ved dyrkning i egg dels vekst i lange traa- 

 der, dels ogsaa av korte baciller. I det hele er deres resultater paa den ene 

 side overensstemmende med Bujwids og paa den anden side med en række 

 senere forskeres. Dog maa det fremhæves at deres sop viste sig at kunne 

 leve aerobt, om end sparsomt. 



Dyreforsøk blev foretat med 18 kaniner, 3 marsvin og i gjet. Samtlige 

 blev podet intraperitonealt med kulturmateriale som væsentlig bestod av stav- 

 lignende mikrober. Naar undtages gjeten, saa fik man positivt resultat hos alle 

 de andre. Der kom ganske vist ingen almensymptomer, og dyrene dode ikke, 

 men der utviklet sig i peritoneum tumores, der bestod av et bindevævs- 



Vid.-Selsk. Skrifter. M.-N. Kl. 1910. No. 7. 10 



