146 HARBITZ OG GRøNDAHL. M.-N. Kl. 



hj'lle der indeholdt pusmasser og de typiske actinomyces-rosetter, hvorfra 

 atter i 2 tilfælde kunde dyrkes tilbake til agar. Forf. holder derfor denne 

 mikrobe for den rette og mener at ha frembragt en hiiptaktinomykose . 



Samme aar kom imidlertid et arbeide av Boström, som ved sit om- 

 fang, sin nøiagtighet og sine resultater fik en overordentlig stor betydning for 

 aktinomykosespørsmaalet, og som samtidig indeholdt nøie beskrivelse av 

 den hovedart af actinomyces som B. og efter ham mange senere forskere 

 mente var patogen. 



Foruten ved en nøiagtig klinisk beskrivelse, gründet paa 12 tilfælde av 

 menneskeaktinomykose, er hans arbeide særlig værdifuldt ved en indgaaende 

 undersøkelse av actinomyces-rosettens morfologi og biologi. Han anser 

 aktinomykosen for en traadsop med egte forgreninger. Grenene bestaar 

 først av længere solide traader, men de deler sig efterhaanden i kortere 

 stykker, endvidere i korte staver og endelig i kokkelignende korn(!). De 

 enkelte traader er bolgeformete. Egte spiriller kan ogsaa forekomme. Enhver 

 del av traadene kan ut\ikle sig videre. De utviklede kolber er døde dele, 

 som ikke kan vokse videre; de er fra først av dannet som en slimet sub- 

 stans, opløselig i vand, senere blir den haardere og mer motstandsdygtig. 

 Som degenerationsprodukter maa antages de fingerformete fremspring og 

 den segmentering som kan forekomme paa kolberne. Den hele roset er 

 bygget som en hul kugle hvis væg paa et sted er gjennembrutt, og her 

 træder rottraadene ut. Han bekræfter Israel's sats, at -hvor aktinomykose 

 lever i det dyriske væv, danner der sig en betændelse som forer til op- 

 blotning og henflyten av vævet», og han tillægger at :>hvor et aktinoni}'- 

 kotisk focus bestaar av bare granulationsvæv og bindevæv, der er den 

 centrait beliggende sop dod«. 



Overføring av actinomyces-rosetter fra mennesker til d3'r eller melleni 

 dyr indbyrdes mislyktes, idet han blot gjenfandt de degenererte korn. 



Han foretok dyrkning fra 1 1 tilfælde av kvægaktinom^-kose med 7 po- 

 sitive resultater, samt fra 5 tilfælde fra mennesker, hvorav 3 l3'ktes — alt- 

 saa ialt fra 10 tilfælde. Materialet blev tat ganske friskt, knust i noget 

 gelatine eller i morter i noget buljong (Gaffky) og saadd paa agarplate. 

 Derfra blev de ikke inficerte kolonier bragt videre paa andre næringssubstra- 

 ter, særlig buljong-, agar- og blodserum. Han fik vekst av en aerob sop, 

 som paa blodserum og agar dannet temmelig tørre, noget ophoiede graalige 

 eller hvitlige sammenflytende kolonier, omgivne av en fin randzone av radi- 

 ære mycelietraader. 1 ældre kulturer utviklet sig lufttraader, og kolonierne 

 blev kridtagtige. I næringsmediet optraadte efter nogen tid en rødlig 

 farve. Kolonierne heftet fast til overflaten og kunde ikke ijernes uten 



