igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. 



'DO 



myces i kultur ikke danner de karakteristiske rosetter og heller ikke kolber. 

 Endelig er de som regel ikke patogene for djr. Heller ikke de serologiske 

 undersøkelser, Inoroni senere skal berettes, gir nogen særlig hjælp. 



Der maa altsaa andre midler til for at bringe klarhet i disse spørsmaal, 

 og man har da naturligen grepet til masseundersøkelser. Ganske vist, der er 

 ikke mange av disse, men der er dog 2 fra de senere aar som er av stor 

 betydning, og hvis teknik er udadlelig. Det er et arbeide fra Amerika av 

 J. H. Wrigmt og fra Japan av Shiot.^. 



Wright rendyrket fra 13 tilfælde av menneske- og 2 av kvægaktinomy- 

 koser en mikroorganisme som i det væsentlige stemte overens med den 

 WolfF-Israelske. 



Den bestod ay traader med egte forgreninger og faldt hurtig hen i 

 korte stavlignende dannelser. Den var utprægei anaerob. I kultur kunde 

 han faa den samme struktur som er karakteristisk for aktinomykosen i 

 menneskelegemet, idet han ved tilsætning av animal væske kunde faa dan- 

 net en av eosin farvbar masse omkring de yderste traadender i likhet 

 med de bekjendte kolber. \'ed dyreeksperiment kunde han ogsaa faa 

 dannet »rosetter*- inde i smaa abscesser, men soppen viste sig i det hele 

 litet virulent. Der var ingen særlig forskjel paa soppen hvad enten den var 

 fra dyr eller mennesker. Wright mener derfor at denne anaerobe form 

 er den patogene — den eneste patogene — og med rette bor bære navnet 

 (ictiiiaiiiyccs /imni/tis. Likeo\erfor de andre actinomyces-arter, saasom Bo- 

 ström's, Gasperini's etc., mener han at de ikke hører til samme »species«. Blandt 

 andet er der en stor forskjel deri, at disse sidste danner sporelignende 

 elementer, hvad den forste ikke gjor; han mener derfor at de maa 

 sammenfattes under en gruppe under navn av nocardia. Heller ikke er 

 beviset bragt for at disse sopper i legemet danner virkelige rosetter. Alle de 

 andre mer og mindre uklare arter av sop der er beskrevet som pseudo- 

 actinomyces og er mer eller mindre pleomorfe, mener Wright intet har 

 med actinomyces at bestille og væsentlig er blandingsinfektion med ganske 

 andre soparter. 



Hxad angaar actinom3'ces-soppens vekst forovrig, antar Wright at 

 da den blot trives ved legemstemperatur, saa lever den ikke almindelig 

 utenfor den dyriske organisme, men er en normal beboer av det menneske- 

 lige legeme og findes da særlig i mundhulen og tarmkanalen, samt at den 

 her ikke forekommer i sin karakteristiske formation som korn, men som 

 grente traader eller staver. Derfor mener han ogsaa at den blot trænger 

 ind i vævet ved hjælp av et fremmedlegeme, og at dette ved sin irritative 

 virkning danner »a nidus« for actinomyces-soppen. 



