igiO. No. 7. AKTl.NOMYKOSEN. I57 



ogsaa endel tidligere dj^rkninger fra Norge samt de endelige resultater av 

 vore undersøkelser. Tilslut skal omtales vore tilfælde av kvægaktinomy- 

 kose samt gives en kort oversigt over soppens botaniske stilling. 



Isolering og dyrkning. 



Kornene pilles bedst ut av pusset, sputum eller urin, idet substratet 

 utbredes paa en skaal og man benytter 2 naaler. 1 urin er det heldigst at 

 centrifugere. Man kan ogsaa hvor der er rent pus, ta større mængder 

 av dette og slemme op i sterilt saltvand. Kornene synker tilbunds og 

 ved gjentagne saadanne utvaskninger kan man faa et bundfald av bare 

 korn. Denne iremgangsmaate anvendes lettest ved purulente kvægaktino- 

 mykoser. 



For at dyrke actinomyces-soppen er foreslaat talrike fremgangsmaater. 

 Samtlige har til hensigt at faa kornene saa rene som mulig. Der er jo 

 meget ofte blandingsinfektion tilstede, og man kan da vanskelig undgaa de 

 fremmede mikrober, idet kornene altid er omgivne av en kappe av pusceller, 

 som hænger temmelig godt fast. De metoder som er angit, er derfor dels 

 mekaniske, idet man vasker kornene ved rystning saa rene som mulig i sterilt 

 vand, saltvand eller buljong, dels forsøker man at svække de tllblandede 

 mikrobers virulens. Wright opbevarer i den hensigt kornene paa indsiden 

 av et sterilt reagensrør og utsætter dem derved for nogen indtørring. 

 LoELE anbringer kornene paa en skråa agaroverflate i 3 dage i værelse- 

 temperatur og utsætter dem for lyset, dog ikke for direkte soll3-s. Derved 

 svækkes ofte de medfølgende mikrobers virulens, ialfald om sommeren, me- 

 dens det ikke synes at gjøre actinomyces noget. Vi har benyttet samtlige 

 metoder og synes at Loele's er at foretrække; særlig god er denne dog 

 ikke. Man maa være opmerksom paa at soppen ikke blir utsat for direkte 

 solskin; den dør da ofte temmelig hurtig. Man kan dog under den videre 

 dyrkning av soppen til en viss grad efterhaanden isolere den nogenlunde; 

 det er forsaavidt heldig at den blandingsinfektion som findes, ofte er utpræget 

 aerob og blot sees i de øverste lag av agarsøilen ved dyrknig à la Libo- 

 rius, og at den efterhaanden gjennem overføringerne forsvinder. Paa den 

 anden side er det ofte yderst vanskelig at bli kvit tilblanding av anaerobe 

 eller fakultativt anaerobe mikrober, og en række av vore kulturforsok er 

 blit odelagt ved denne tilblanding. 



Dyrkning er foretat dels aerobt, dels anaerobt. Som næringssubstrater 

 er anvendt de mest almindelige, idet det hurtig viste sig at soppen tri- 

 vedes godt i disse, og vi fandt det unodig at iverksætte omfattende under- 

 søkelser med forskjelligartede substrater. 



