164 HARBITZ OG GRØNDAHL. M.-N. Kl. 



har vist sig særlig god. Burri's tuschmetode gir derimot ofte fortrinlige 

 billeder, specielt av forgreninger. De er ikke syrefaste. Undertiden kan 

 der forekomme endel længere tynde, forgrente traader. 



Blir kulturerne ældre, forandrer billedet sig noget. Stavene blir efter- 

 haanden kornete, saa mikroberne i kulturerne først faar adskillig likhet med 

 difteribaciller, senere et utseende næsten som streptokokker. Det er her 

 protoplasmaet som samler sig i klumper, der farves mer eller mindre godt 

 med gram, men altid svakere end i unge kulturer. Ved kontrafarvning, f. 

 eks. med neutralrodt, ser man cellehinden som forbinder kornene. Samtidig 

 optræder der ofte længere traader med forgreninger, og i disse traader kan 

 enkelte partier være kornete, andre mer ensartede. Man ser ogsaa i disse 

 kulturer mer uensartethet av stavene; der er flere med en fortykkelse i 

 enden og en hel del der kan ligne invetererte former av difteri- og tuberkel- 

 baciller (Jfr. pl. VI, fig. 3—4). 



Denne tilboielighet til at henfalde i fine korn foregaar samtidig med 

 en nedsættelse av soppens vitalitet, dens overferbarhet. Nye utsaaninger 

 gir sjelden anledning til ny vekst. Det samme forekommer ogsaa in vivo, 

 idet man ser i de actinomyces-rosetter som opbevares paa næringssub- 

 strat (agar, glycerinpotet o. lign.), efter nogen tid en tydelig korning av 

 traadene, likesom man i hoi grad ser det ved kvægaktinomykose hvor der 

 optræder forkalkning. Ogsaa in vivo er der saaledes en samtidig nedsæt- 

 telse av farveevnen og spireevnen. 



Det rette billede av soppens struktur faar man ikke ved utstryknings- 

 præparaterne. Heller ikke kan man da godt forståa at man virkelig har med 

 en actinomyces at gjøre. Først naar man som Wright gjør snit av kul- 

 turerne, faar man det rette billede og indblik i soppens bygning. 



Til denne snitmetode er parafinindstøpning litet nyttig, da præparatet 

 skrumper saa meget sammen. Bedst er det at anvende frysesiiit av agar- 

 kulturen hærdet i formalin (Wright). At faa snittene over paa glassene 

 kan undertiden være noget vanskelig; lettest bringes snittet med pensel 

 fra kniven over paa objektglas med noget vand. Dette inddampes senere 

 paa varm metalplate. 



Man ser da tydelig hvorledes soppen er en straalesop. De første 

 forgreninger gaar ut til alle sider fra et midtpunkt, og man ser ogsaa 

 hvorledes grenene avgaar til siderne. Er kulturen nogen dage gammel, 

 henfalder grenene imidlertid hurtig til korte, stavlignende stykker, som frem- 

 deles ligger i den oprindelige anordning (jfr. pl. \^II, fig. 3 — 4). Her er 

 der nogen forskjel. Hvor kolonierne er mange og staar forholdsvis tæt i 

 substratet, blir de blot ganske smaa, og her bevarer de hele tiden sit 

 stjernelignende utseende. Her beholder de ogsaa ofte sin form av forgrente 



