igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. I77 



RigtigJieten av at vi her har paavist og arbeidet med den egte patogene 

 mikrobe ved aktinomvkosc, stoltes selvsagt derigjemiem, at den i det væsent- 

 lige viser sig at slemme overens med de av IVotff- Israel , Silberschmidt, 

 J. H. IVright og Shiota likeledes ved aktinomykose rendyrkede ag noiere 

 sludr rir mikrober. 



Til \ort materiale kommer endelig en række kvee gaktinomy koser som 

 vi har undersøkt mikroskopisk samt i kultur. Vort materiale har her været 

 2 tilfælde av litngeaktinomykose og y kjæveaktinomykoser. 



No. I. Tinigeakliiioiiiykosr (pr. prot. no. 154 — 1909). Midtpartiet av 

 tungen er tast, noget frembuget i 5 — 6 cm. længde, paa et enkelt sted noget 

 inddradd. Paa snit sees under overflaten talrike ert- og bønnestore infiltrater, 

 bløte, dog ikke henflytendc, hvori sitter en del knappenaalshodestore korn, 

 som er helt forkalkede. 



De enkelte korn blev pillet ut og iitgciadd. Tungen var noget misfarvet 

 og stinkende. Ingen vekst av artiiioinyces. Sterk blandingsinfektion. 



2 marsvin blev podet intrapcritoncalt med knuste korn. Begge døde av 

 tuberkulose, — uten tegn til aktinomykose. 



Ab. 2. Tiingeaklinoiiiykosc (pr. prot. no. 408 — 1909). Paa tungeryggen 

 like foran papillae circumvallatae er der en 3 cm. bred tversgaaende inddrag- 

 ning, fra hvilken brune stråa og snerp staar op. Under denne sees paa snit 

 graaligrøde, halvt opblotte masser, i hvilke kan føles kalk, uten at der kan 

 sees korn. Fra utpillede granulationer blev gjort kultiirforsok. Tungen var litt 

 stinkende. Der kom ingen veksl paa grund av den sterke blandingsinfektion. 



Mikroskopisk sees paa et sted en defekt i overflateepitelet, og her gaar 

 en kanal i dybden fyldt av hensmeltet væv med rikelig leukocytinfiltration. 

 Der sees i det overfladiske parti planteceller med haar. Der kan dog ikke 

 sees actinomj'ces-korn like ved. I andre snit sees under overflaten smaaabsces- 

 ser med nogen celleinfiltration av leukocyter og kjæmpeceller (av den art som 

 sees om fremmedlegemer). Der sees en hel del tydelige actinomyces-korn med 

 utprægede kolber i randen og et temmelig homogent midtparti, som farves daar- 

 lig efter Gram's metode (jfr. pl. III, fig. 4). 



No. }. Kjæveaklinomykose (pr. prot. no. 66 — 1910). Hoire underkjæve 

 indtages av en jevn kokosnøttstor opdrivning av benet, 17 X ^^ X ^ <^'^- 

 Der er ingen fistler, men efter avskrælling av huden føles paa undersiden flere 

 bløte, temmelig store partier. Ved gjennemskjæring av periost kommer man 

 ind i en gulagtig tyk, grøtlignende pusmasse. Den bestaar i det nederste parti 

 av en uendelig mængde smaa sandkornlignende korn, som for det meste er 

 forkalkede. De naar neppe knappenaalshodes størrelse. Opad kommer man 

 ind i en stor absces, som indtar mesteparten av opdrivningen og er fyldt av 

 pus og gulrøde granulationer. I denne hule viser tandrøtterne sig normale. 

 Der sees ingen græsstraa eller snerp. Korn findes ikke i saa stor mængde 

 her som nederst i abscessen. Kornenfe er for det meste kalkholdige, enkelte 

 er dog bløte. I friske præparater findes utprægede kolbedannelser. Myceliet 

 larves ofte tennnclig kornet, ikke særlig godt. I snitpræp. fra pus sees en 

 utpræget rnndskikt av kolber (pl. III, fig. 6), mens centralpartiet av kornene ofte 

 sees daarlig farvet med litet tydelig mycel. Der findes dog samtidig korn uten 

 kolber, der blot ender i myceltraader (jfr. pl. III, fig. 5). 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1910. No. 7. 12 



