igiO. No. 7. AKTINOMVKOSEN. 183 



mer nødvendig som na\ net stirptotlirix, der av mange ,er anvendt som en 

 griippebetegnelse, ikke kan anvendes dertil. Det er nemlig av Cord.a i 

 1839 anvendt om en mugsop der staar aspergillus-arterne nær. Ifølge 

 reglerne for botanisk non)enklatur blir kun denne ene art at kalde strepto- 

 thrix, saa dette navn kan heller ikke anvendes paa en aktinom^-cet. 



Under denne samlebetegnelse acliiiomycetcs indgaar derfor nu i den 

 botaniske litteratur en lang række indbyrdes meget forskjellige soparter, 

 der baade er ai- robe og amwrobc, farvcdaiiiicudr og ikke ; talrike har luft- 

 hyfcr og formerer sig ved sporer, andre formerer sig som baklener eller 

 paa endnu iikjeiidt maate. Samtlige karakteriserer sig imidlertid ved at de 

 har et ovcrardeiitlii^ fint, chiorofylfrit mycel, som har egtc forgreninger og 

 ofte deler sig i korte, stai'forinete stykker. Samtlige er vanskelige at fjerne 

 fra næringssubstratet, fordi de sender Hne niycelietraader ut i dette, og de er 

 likeledes vanskelige at brede jevnt utover under et dækglas. I denne 

 samlegruppe maa da igjen utskilles den eller de patogene actinomyces-artcr 

 der blandt andet har den egenskap at danne de kjendte actinomyces-rosetter 

 i dyrelegemet, og hvis cellemembran kan svulme op og frembringe de 

 karakteristiske kolber. Det vil bli fremtidens sak at rede de enkelte grupper 

 ut og stille dem i indb3'rdes forhold til hinanden. 



Paa grund av denne usikkerhet i benævnelserne har vi valgt at benytte 

 navnet actinonivces hominis om den av os rendyrkede mikrobe, som ogsaa 

 stemmer i sine egenskaper med actinomyces Wolff-Israel, streptothrix Wolff- 

 Israel og actinobacterium Haas, uten at vi forøvrig finder nogen grund til 

 at diskutere denne mikrobes forhold til de andre av botanikere benævnte 

 actinomyces-arter eller til i det hele tat at definere begrepet actinomj'ces 

 og dets begrænsning i botanisk henseende. 



Tillæg. 



Efter arbeidets avslutning har \\ hat anledning til at gjøre en obser- 

 vation som i flere henseender er av interesse, navnlig med hensyn til 

 forekomsten av anaerobe aktinomyceter. 



Hos en 19 aar gml. medicinsk student utviklet der sig i lepet 

 a\- et halvt aar en opsvitlinning av taaresækken med litt pusavsondring nu 

 og da. Ved operation i september 1910 av dr. H. Lystad fandtes cana- 

 lic. infer, oculi dextri og taaresækken omdannet til en med granulationer 

 fyldt absceshule, som indeholdt en hampcfrostor avlang klump indleiret 

 i pus. 



