igiO. No. 7. AKTINOMYKOSEN. 187 



Det er da først og fremst jodkaliumbchaiidlingcn. Det er gaat med 

 denne som med saa mange andre medikamentelle metoder at man først har 

 prøvet den paa dyr, senere anvendt den paa mennesker. Almindelig angives 

 Thomassen (Utrecht 1885) som den der først har anbefalt denne behand- 

 ling paa kvæg. Imidlertid har anvendelsen sine røtter længer tilbake, idet 

 Poncet og Bérard meddeler, at ifølge oplysninger som de har fra en dyr- 

 læge, \-ar midlet i visse egne av Frankrig (Charolais) siden 1865 anvendt 

 av en dyrlæge, som herved vandt betydelig anseelse, og behandlingen har 

 holdt sig siden. Det anvendtes hos kvæg \'ed visse lidelser som antoges 

 for tuberkulose eller cancer. 



Imidlertid er Thomassen den forste som systematisk har foreslaat be- 

 handlingen for kvæg; han opnaadde dermed helbredelse i 90°',,. Hertil er 

 dog at bemerke at prognosen gjennemgaaende er god hos kvæg. Den første 

 der gav det hos mennesket, skal ha været en hollænder v. Iterson. Be- 

 handlingen fik saavel for kvæg som menneskers vedkommende en hurtig 

 utbredelse. Hertil kommer at Nocard i 1892 i høi grad anbefalte den, og 

 at en amerikansk kommission som i begyndelsen av 90-aarene var nedsat 

 for at bedømme resultaterne paa kjor, fandt at hos disse helbrededes 

 lidelsen spontant i 70 "0, mens der ved fuldstændig jodkaliumbehandling 

 blot \ar I tilfælde av 70 som ikke blev helbredet. 



Det eksperimentelle bevis for behandlingens specificitet uteblev imid- 

 lertid. Israel mente at tilsattes jodkalium næringssubstratet i kulturer, saa 

 fremkom der en hemning av veksten; det samme mente Ra.iewskv 1899 og 

 Koranyi og RvDiGiER (i I "/o opl.), mens paa den anden side Poncet og 

 Bérard ikke fik nogen hemning i veksten. Disse forsøk er imidlertid alle 

 yderst tvilsomme, da de mikrober som er provet, vistnok er meget for- 

 skjellige. Efter vore egne erfaringer (jfr. kap. V| sker der ingen paa- 

 \'irkning av den anaerobe actinomyces hominis i kultur, saa noget eksperi- 

 mentelt bevis for jodkaliumbehandlingens nytte har vi ikke kunnet skafte. 

 Direkte som antisepticum virker stoffet ialfald ikke, og det maa vistnok være 

 ganske andre forhold der betinger den helbredende virkning i dyrelegemet. 



Imidlertid, har man ikke kunnet sige hvorledes eller hvorved jodkalium 

 virker, saa har dog den praktiske erfaring lært at den i regelen virker, 

 og derfor anvendes midlet ogsaa overalt. Doserne er almindeligvis i — 3 5 

 gr. daglig, men mange anvender holere doser, Tansini endog op til 12 

 gr. daglig. 



Jodkalium er i regelen anvendt sammen med kirurgisk behandling i 

 de fleste av vore kasus, tildels ogsaa i store doser. Vi vil saaledes navnlig 

 gjøre opmerksom paa de abdominale former \'I1, hvor kasus endte med 



