igiO. No. 7. AKTINOMVKOSKN. 



191 



Siden Widal's paavisning av agglutinationen ved febris typhosa og 

 Bordet og Gengiou's paavisning av den s. k. kompiementbinding eller »reac- 

 tion de fixation s livilke to reaktioner grunder sig paa dannelsen av anti- 

 stoffer i dyrelegeniet, har disse reaktioner trængt igjennem som faste diagno- 

 stiske hjælpeniidler, særlig da ved febris typhosa og ved syfilis, hvor den 

 sidste reaktion i form av den Wassermannske' syfilisreaktion nu ieirer saa 

 store triumfer. 



Disse reaktioiier er jo o\erordentlig fine i sine utslag og antistoffene 

 saa specifike, at de ikke alene reagerer ved den enkelte gruppe av 

 mikrober som har fremkaldt sygdommen, men ogsaa kan anvendes til at 

 adskille de enkelte mikrobearter inden gruppen. Vi skal i denne for- 

 bindelse blot minde om forholdet mellem febris typhosa og paratyphus eller 

 om de undersøkelser som er utfort a\- de Besche og Kon angaaende 

 forskjellen mellem de enkelte cholerastammer. 



Disse reaktioner er altsaa til en viss grad meget specifike for de mikro- 

 bielle sygdomme. 



Det ligger derfor nær ogsaa at undersøke dette for de mykotiske 

 lidelser, og saadanne undersøkelser er da ogsaa utfort. 



Det er med sporotrichosis Beiirmaiuii man navnlig har beskjæftiget sig. 

 Her utførte Widal og Abrami for første gang agglutination og kompiement- 

 binding i 1908. Det viste sig imidlertid at disse reaktioner ikke paa langt 

 nær var saa specifike som de tilsvarende blandt bakterierne. 



Man fik nemlig reaktion ogsaa ved andre mykotiske lidelser, og netop 

 denne Widal's coagglntination inycosiqiie synes at ha faat nogen betyd- 

 ning som diagnostisk middel ved aktinomykose. 



Baade agglutinationen og »réaction de fixation« har vist omtrent over- 

 ensstemmende resultater; de skal derfor i det folgende omtales under et. 

 I en række arbeider har franske forskere kunnet anvende metoden 

 som diagnostisk middel ved Sporotrichosen, hvor sporerne av soppen an- 

 vendes som det substrat der skal agglutineres. Denne agglutinationsevne 

 er imidlertid forskjellig saavel efter det næringsmedium som anvendes, som 

 efter kulturens alder. Medens derfor Widal og Abrami fra først av ved 

 Sporotrichose regnet en agglutination ' 000 — \''soo med i md. gml. kultur 

 for positiv reaktion, saa regner de i et senere arbeide av Widal, Abrami, 

 JoLTRAiN, Brissaud Og Weill med 6 uker gamle kulturer og anser som 

 positiv en reaktion ^'200 — '/soo og som retrospektivt diagnosticum ''.do- De 

 angir at man hos normale mennesker uten mykotiske lidelser kan faa 

 positiv reaktion i '/% — V.sn. Imidlertid regner andre som Doulas og 

 Flandin reaktioner ned til Vjq — ^/loo for positive paa Sporotrichose, mens 

 Bloch i Tyskland regner '/uoo — Vsoo for nødvendig. 



