2 
mot DE VRrRIES' åsikter, att den variation, som hos 0. Lamarckiana 
yttrar sig i uppträdandet af nya, från stamarten i så gott som alla 
karaktärer skilda former, möjligen skulle kunna förklaras på så 
sätt, att stamarten vore af hybridnatur och mutanterna således 
resultat af bastardklyfning. Denna invändning har sedan åter- 
kommit hos åtskilliga forskare, och speciellt är det zoologen PLATE 
och DE VRrRIES landsman Lortsy som fört kritiken vidare på denna 
punkt. 
En rent mendelsk förklaring till mutationernas uppträdande har 
LECLERC DU SABLON uppgjort, dock helt och hållet byggd på teore- 
tiska öfverläggningar. Han söker visa, att differens i endast 3 egen- 
skaper inom O. Lamarckiana skulle räcka till för att förklara mu- 
tationsföreteelsen, så framt det mellan dessa egenskaper rådde de 
af BATESON påvisade komplicerade klyfningsförhållanden, som fått 
namnet gametkoppling och gametrepulsion. Dock ligga förhållan- 
dena säkerligen ej så enkelt, som han antager. Alla skäl tala för, 
att differenserna äro fler, och å andra sidan är det ovisst, om man 
har att göra med de komplicerade klyfningsförhållanden, på hvilka 
han stöder sig. 
Emellertid har äfven Oenothera-problemet experimentellt tagits 
upp från kritisk synpunkt, särskildt af de amerikanska forskarna 
GATES och Davis samt DE VRIES” lärjunge HONING. 
HOoNninG har undersökt de s. k. laeta- och velutina-formerna, hvilka, 
såsom redan DE VRIES visat, framgå ur bastarden O. biennis 2 x O. 
Lamarckiana >, under det att den reciproka korsningen ger en 
tredje, mellan föräldrasorterna intermediär form. Han har under- 
sökt och jämfört ett antal egenskaper hos de båda formerna och 
därvid funnit, att i 10 egenskaper öfverensstämmer laeta-formen 
med 0. Lamarckiana, under det att velutina-formen visar öfverens- 
stämmelse med mutanten O. rubrinervis 1 de motsvarande egen- 
skaperna. Vid korsning 0&O. biennis X O. rubrinervis framgå äfven 
laeta- och velutina-former, fast dessa äro något mera rubrinervis-lika 
än i korsningen OO. biennis X Lamarckiana. Samma former upp- 
träda, om O. muricata i stället för O.,biennis användes som moder- 
planta. Af dessa fakta drager HoninG den slutsatsen, att såväl 
0. Lamarckiana som dess mutant O. rubrinervis äro dubbelindivider. 
0. Lamarckiana innehåller rubrinervis-egenskaper (som vid kors- 
ning med O. biennis eller muricata framträda i velutina-formen), och 
O. rubrinervis innehåller Lamarckiana-egenskaper (hvilka vid kors- 
ning med de båda nämnda arterna framträda i laeta-typen). Dock 
