9 
märkesantal, höjd och blomvidd. För de kvalitativa differenserna 
har mendelklyfning påvisats. Vidare har det visat sig, att dessa 
differenser inverka på mutationsprocessen. Hvwitnerviga linjer ge 
aldrig rödnerviga mutanter. Samtliga af mig uppdragna rödnerviga 
linjer ha varit heterozygota, ha således gifvit hvitnerviga individer 
och därför äfven hvitnerviga mutanter, men i betydligt mindre ”/o 
än de hvitnerviga linjerna. Mutationsföreteelsen dirigeras således 
tydligen af den egenskapsenhet, som betingar den röda nervfärgen, 
ty vore det ej så, skulle man naturligtvis af en rödnervig linje 
vänta hvitnerviga mutanter i samma antal som af en hvitnervig 
och af en hvitnervig linje rödnerviga mutanter. Tyvärr har jag 
ännu ej lyckats isolera någon homozygot rödnervig linje, hvilket 
vore af stort intresse, emedan denna naturligtvis ej skulle kunna 
ge hvitnerviga mutanter och således måste alldeles inställa sin 
mutabilitet med afseende på dem, och då flertalet mutanter äro 
hvitnerviga, måste en dylik linjes mutationsprocent bli synnerligen 
låg. Efter senaste årets försök att döma förefaller det rent af, som 
om man ej skulle kunna erhålla rödnerviga homozygoter. Inalles 
har jag haft om hand 23 rödnerviga linjer af O. Lamarckiana, och 
alla ha visat klyfning, under det att man vid regelrätta mendelska 
ärftlighetsförhållanden skulle väntat hälften konstanta. Det före- 
faller därför, som om en eliminering af de positiva homozygoterna 
skulle med afseende på ifrågavarande egenskap äga rum, ett för- 
hållande, som förut af CORRENS påvisats med afseende på ett par 
egenskaper hos majs och af CASTLE med afseende på den gula 
pälsfärgen hos vissa raser, af möss. Är så fallet, måste klyfningen 
itenorödnervig dinje bli, 2: 1 och ej 3; 1. , I flertalet af de; linjer, 
som uppdrogos i större individantal i år, erhöll jag också denna 
klyfning. Det relaterade förhållandet har sina viktiga konsekvenser 
med afseende på mutationsföreteelsen hos 0. Lamarckiana. Ty en 
form kan aldrig bli konstant med afseende på den egenskap, för 
hvilken eliminering af homozygoterna äger rum. Tillämpar man 
detta på rödnervigheten, skulle således ej en rödnervig linje kunna 
erhållas, i hvilken uppträdandet af hvitnerviga mutanter på grund 
af linjens homozygotism är omöjliggjordt, utan alla linjer kunna 
på grund af sin heterozygotism ge hvitnerviga individer och där- 
med också hvitnerviga mutanter. Mutationsprocessen kan således 
ständigt fortgå. Men naturligtvis rubbar denna upptäckt ingalunda 
uppfattningen af mutanterna som nykombinationer. 
I och med konstaterandet af. ärftliga differenser inom O. La- 
