SVENSE BOTANISK TIDSKRIFT. 1913: BD. 7, Hs 1. 
BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM FANEROGAM- 
MEGETATIONEN: i NORRA -HALLAND 
AF 
N.: P; HERMAN PERSSON 
Halland bör utan tvifvel räknas till de svenska landskap, hvilka 
i botaniskt hänseende ännu äro alltför otillfredsställande kända. 
Alla bidrag, om än så obetydliga, till kännedomen om dess flora 
torde därför vara välkomna. Stora delar af landskapet äro ännu 
ej besökta af botanister, och många delar af detsamma hafva blott 
helt flyktigt blifvit undersökta. 
Halland äger, liksom de flesta svenska landskap, sin landskaps- 
flora, i Eutias FrRIES' Flora Hallandica (Diss. Lunde 1817—19); 
denna omfattar så godt som uteslutande landskapets södra och 
mellersta delar, under det att uppgifterna för nordliga Halland äro 
mera knapphändiga. I stort sedt kan äfven sägas, att den sydliga 
delen är betydligt bättre känd än den norr om Varberg liggande. 
Detta framgår bland annat vid ett betraktande af lokaluppgifterna 
i HARTMANS flora, där hufvudsakligen lokaler för sydliga Halland 
stå till finnandes. Ofvannämnda förhållande beror väl till stor del 
därpå, att denna del af landskapet låg närmast till för de skånska 
botanisterna, hvilkas exkursioner ibland utsträcktes till Hallandsås 
och de närmast liggande delarne af Halland. 
År 1843 företog Mag. J. SIEURIN en botanisk resa genom norra 
Halland, hvaröfver redogörelse lämnas i Botaniska Notiser 1844 
sid. 81—93 samt 103—105. Färden gick från Göteborg öfver Särö, 
Gåsvadholm, sjön Lyngnern, Tjolöholm m. fl. ställen till Varberg, 
där den resande sammanträffade med Enunias Fries, hvilken under 
Svensk Botanisk Tidskrift 1913. 2 
